МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/1507/23
Пр. №2/521/1758/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У січні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк») звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 05 листопада 2020 року відповідачка звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР»), правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву-анкету б/н на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР».

Того ж дня, 05 листопада 2020 року, між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №4983654, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до договору, максимальна сума кредитного ліміту 108725,91 грн. Платежі за користування встановленим кредитним лімітом: щомісячні проценти (комісія) 2,49 відсотків від суми кредиту щомісяця; проценти 0,01 відсотків річних від суми кредиту. Строк користування кредитом 42 місяці, кінцева дата повернення кредиту 15 квітня 2024 року.

Позивач вказував, що 20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу №200921, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а ТОВ «ФК ЦФР» зобов`язується відступити АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № від 05 листопада 2020 року, укладеного з ОСОБА_1

Вказував, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та систематично порушує умови договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою рахунку.

Зазначив, що банк направив вимогу відповідачці про дострокове повернення кредиту від 29 серпня 2022 року №14706/70.2.2, яка залишилася без реагування і відповіді останньої.

Внаслідок порушення зобов`язань договору кредиту № від 05 листопада 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Таскомбанк» станом на 19 жовтня 2022 року становить 156452,69 грн., яка складається з - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 103726,74 грн., заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена) 15,34 грн., заборгованість по комісії (в тому числі прострочена) 52710,61 грн.

Оскільки відповідачка ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 156452,69 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року заочне рішення суду від 27 березня 2023 року скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 121-122).

Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року по справі закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (т. 2 а.с. 143).

Представник АТ «Таскомбанк», діючий на підставі ордеру від 25 січня 2024 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за відсутності представника банку (т. 1 а.с. 152, т. 2 а.с. 152).

Відповідачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 06 листопада 2023 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надали заяву, згідно якої просили суд провести розгляд справи за їх відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 1 а.с. 107, т. 2 а.с. 145, 148, 149, 151).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що АТ «Таскомбанк» є юридичною особою та дії на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Встановлено, що 05 листопада 2020 року відповідачка звернулась до ТОВ «ФК «ЦФР», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву-анкету б/н на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (т. 1 а.с. 11).

Того ж дня, 05 листопада 2020 року, між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №4983654, який є невід`ємною частиною кредитного договору (т. 1 а.с. 8).

Відповідно до договору, максимальна сума кредитного ліміту 108725,91 грн.. Платежі за користування встановленим кредитним лімітом: щомісячні проценти (комісія) 2,49 відсотків від суми кредиту щомісяця; проценти 0,01 відсотків річних від суми кредиту. Строк користування кредитом 42 місяці, кінцева дата повернення кредиту 15 квітня 2024 року.

Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.

Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» від 03 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дійсно оформила кредит у ТОВ «ФК «ЦФР», кредитний договір № від 05 жовтня 2020 року на загальну суму 108725,91 грн. (т. 1 а.с. 137).

Встановлено, що 20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу №200921, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а ТОВ «ФК ЦФР» зобов`язується відступити АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № від 05 листопада 2020 року, укладеного з ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 12-21).

За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Тобто, АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідачки зобов`язань за договором кредиту № від 05 листопада 2020 року.

29 серпня 2022 Банк направив відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту від 29 серпня 2022 року №14706/70.2.2, згідно якої останній було надано тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги для дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитом. Однак дана вимоги залишилася без реагування і відповіді (т. 1 а.с. 50-51, 52-54).

Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за договором кредиту № від 05 листопада 2020 року виконав у повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється.

Через невиконання зобов`язань за договором кредиту № від 05 листопада 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Таскомбанк» станом на 19 жовтня 2022 року становить 156452,69 грн., яка складається з - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 103726,74 грн., заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена) 15,34 грн., заборгованість по комісії (в тому числі прострочена) 52710,61 грн.

Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку (т. 1 а.с. 35, 36-49, 135, т. 2 а.с. 4-84).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не надано. Відзиву на позовну заяву позивачем також не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин.

Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до змісту частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачки (а.с. 1, 73).

Керуючись ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 275, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 14 вересня 2013 року, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, , МФО 339500, рах. № НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором № від 05 жовтня 2020 року станом на 19 жовтня 2022 року в розмірі 156452 (сто п`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 69 копійок, яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 103726,74 грн., заборгованість за відсотками (в тому числі прострочена) 15,34 грн., заборгованість по комісії (в тому числі прострочена) 52710,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 14 вересня 2013 року, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, , МФО 339500, рах. № НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя: О.М. Сегеда