УХВАЛА

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 490/3580/21

провадження № 61-13261ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, Орган опіки піклування Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду звернулася із касаційною скаргою, скріпленою електронним підписом на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подає заяву про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яку обґрунтовує тим, що перебуває у скрутному майновому становищі, яке не дає змоги сплатити судовий збір. Крім того, вона разом з 5-ма дітьми перебуває у Республіці Грузія, де не працює та здійснює постійний догляд за дитиною з інвалідністю. Звертає увагу, що вона разом із дітьми не має змоги повернутися до України, оскільки внаслідок ворожого обстрілу 18 травня 2022 року їх житло зазнало значних пошкоджень.

На підтвердження зазначеного додає наступні докази: довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 та форми ОК-7, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, медичні документи про наявність ОСОБА_2 інвалідності, лист ГУ НП в Миколаївській області про розгляд звернення щодо досудового розслідування кримінального провадження за ознаками правопорушення, передбаченого частиною першою статті 438 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження). Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, заявниця посилається неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах: від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18, від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18, від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, від 12 травня 2022 року у справі № 466/5767/18, від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, зазначає, що судами належним чином не встановлено фактичні обставини у справі та не в повному обсязі дослідженні докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, Орган опіки піклування Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року.

Витребувати з Ленінського районного суду м. Миколаєва матеріали справи № 490/3580/21.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник