233 Справа № 233/6265/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря судового засідання Любач Н.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Державна судова адміністрація України, боржник: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна, заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерова Людмила Леонідівна, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Державна судова адміністрація України, боржник: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерова Л.Л., в якій заявник зазначає, що Постановою Верховного Суду від 27.11.2023 у справі № 233/6265/16-ц з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. стягнуто на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2023 року збір 429,44 грн. На підставі зазначеної постанови Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 13 грудня 2023 року видано виконавчий лист у справі. 09 лютого 2024 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицї (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л. відкрито виконавче провадження №74111897. 09.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

В порушення вищезазначених норм Закону державним виконавцем накладено арешт на рахунки боржника, на яких наявні кошти для погашення заборгованості, однак більш ніж сім місяців платіжні інструкції на списання суми заборгованості до банків не направлені та кошти з рахунків не списані, та виконавче провадження станом не закінчено у зв`язку з фактичним виконанням.

У зв`язку з чим 17.09.2024 боржницею самостійно сплачено суму стягнутого судового збору за постановою Верховного Суду від 27.11.2023 у справі № 233/6265/16-ц.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

17.09.2024 на офіційну електронну адресу Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицї (м. Одеса) направлено заяву боржника із платіжною інструкцією про сплату боргу. Станом на 20.09.2024 виконавче провадження державним виконавцем не закінчено.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На підставі зазначеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 233/6265/16-ц, виданий 13.12.2023 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на користь держави судового збору у розмірі 429,44 грн.у зв`язку з добровільним його виконанням боржником.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2024 року заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання, одночасно в порядку підготовки справи до розгляду витребувано у головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. відомості про стан виконавчого провадження №74111897.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі.

Представник стягувача - Державної судової адміністрації України, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи,у судове засідання не з`явився, його неявка в силу вимог закону не є перешкодою для розгляду заяви.

Головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерова Л.Л., будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи,у судове засідання не з`явилася, надавши до суду письмові заперечення на заяву, з яких вбачається, що на виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №74111897 з примусового виконання виконавчого листа № 233/6265/16-ц від 13.12.2023 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на користь держави судового збору у розмірі 429, 44 грн.

09.02.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено запити до реєструючих установ.

09.02.2024 року винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі мінімальних витрат 269 грн. та стягнення виконавчого збору у розмірі 42,94 грн.

18.03.2024 року до відділу надійшов лист від ОСОБА_1 про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій.

13.02.2024 року державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій. Вказаний боржником рахунок у ДФС України не визначений.

Відповідно до відповідей на запит державного виконавця до ДФС України від 09.02.2024 року, 13.09.2024 року, 25.09.2024 року боржник за вказаним у запиті податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває. Тому платіжну інструкцію на списання коштів з рахунку боржника використати неможливо.

18.09.2024 року на електронну адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 про сплату 17.09.2024 року у самостійному порядку суму стягнутого судового збору у розмірі 429,44 грн. Витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір боржником не сплачено, тому закінчення виконавчого провадження № 74111897 у зв`язку із фактичним виконанням (п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження») неможливе.

Державний виконавець зазначає, що виконавчий лист № 233/6265/16-ц від 13.12.2023 року прийнятий до виконання, повністю відповідає вимогам, зазначеним у ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження. Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. За загальним правилом рішення суду виконують після набрання ним законної сили. Особа може виконати рішення суду добровільно з моменту набрання рішенням суду законної сили до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 просила відмовити.

З`ясувавши позицію заявника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За положеннями частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, зокрема пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У постанові від 20.02.2019 року у справі №2-4671/11 Верховний Суд вказав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду від 23.10.2021 р. у справі № 937/8666/19 зазначено, що водночас визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливе. Закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову.

З інформації про виконавче провадження, а також наданих до суду державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження №74111897, вбачається, що 09.02.2024 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцеровою Л.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 233/6265/16-ц від 13.12.2023 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на користь держави судового збору у розмірі 429, 44 грн.

09.02.2024 року у ВП №74111897 винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі мінімальних витрат 269 грн. та виконавчого збору у розмірі 42,94 грн.

09.02.2024 року у ВП №74111897 винесено постанову про арешт коштів боржника.

13.02.2024 року у ВП №74111897 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

Відповідно до відповідей на запит державного виконавця до ДФС України від 09.02.2024 року, 13.09.2024 року, 25.09.2024 року боржник за вказаним у запиті податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває.

У матеріалах виконавчого провадження наявна заява ОСОБА_1 від 17.09.2024 року щодо сплати 17.09.2024 року самостійно суми стягнутого судового збору у розмірі 429,44 грн. з проханням закінчити виконавче провадження №74111897 у зв`язку із його фактичним виконанням, із додатком у вигляді платіжної інструкції №2850 від 17 вересня 2024 року про сплату 429,44 грн. судового збору (за виконавчим листом № 233/6265/16-ц).

Звертаючись до суду із даною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, заявник вказує, що при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем накладено арешт на рахунки боржника, на яких наявні кошти для погашення заборгованості, однак більш ніж сім місяців платіжні інструкції на списання суми заборгованості до банків не направлені та кошти з рахунків не списані, та виконавче провадження станом не закінчено у зв`язку з фактичним виконанням, у зв`язку з чим 17.09.2024 року боржницею самостійно сплачено суму стягнутого судового збору, що на її думку є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з добровільним його виконанням боржником.

Вимога заявника про визнання виконавчого листа № 233/6265/16-ц від 13.12.2023 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області, таким, що не підлягає виконанню, на переконання суду не відповідає меті статті 432 ЦПК України.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, та інших.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у даній справі заявником не доведено обставин, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, за яких виконавчий лист може бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

За встановлених обставин справи та вимог закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому відповідні вимоги заяви ОСОБА_1 мають бути залишені без задоволення.

Керуючись ст. ст. 432, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Державна судова адміністрація України(адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Липська 18/5; код 26255795), боржник: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна (адреса місцезнаходження: 87545, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Перемоги, 103, прим. 101, код ), заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерова Людмила Леонідівна (адреса місцезнаходження: 65023, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пастера, 58; код 41404999), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 10 жовтня 2024 року.

Суддя :