Провадження № 2/127/1505/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Антонюка В.В.
при секретарі Бойчук Я.П.
за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою суду від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 02.09.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судовго розгляду.
07.10.2024 року від відповідача ОСОБА_2 , на адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки він не заперечує, що транспортний засіб Hyundai Accent, 2008 року випуску належить позивачу на праві приватної власності.
В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, відповідач ОСОБА_2 , підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повідомив суду, що дійсно визнає, що транспортний засіб Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.
Представник позивача - адвокат Покоєвич А.О. в судовому засіданні не заперечив щодо закриття провадження у справі. Наслідки закриття провадження йому відомі.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Саме такий висновок, викладений Верховний Судом в постанові від 03 травня 2018 року в справі №404/251/17.
При цьому суд звертає увагу, що норми ЦПК України не визначається момент, на який має бути відсутній предмет спору, аби суд міг закрити провадження у справі.
Аналіз положень ст. 255 ЦПК України свідчить про те, що відсутність предмета спору як підстава закриття провадження у справі може означати як те, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову до суду, проте суду та/або позивачу про це не було відомо на момент відкриття провадження у справі, так і те, що предмет спору припинив своє існування після відкриття провадження на будь-якій стадії цивільного процесу.
Предметом спору є суб`єктивні права, свободи, інтереси, щодо яких виник конфлікт або певний матеріальний об`єкт, з приводу якого виник спір.
При цьому суд звертає увагу, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення спору, так і на час ухвалення судом судового рішення.
Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20 вересня 2021 року по справі №638/3792/20.
Судом установлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В той же час, судом встановлено, що автомобіль Hyundai Accent, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 на праві особистої приватної власності належить позивачці, що підтвердив відповідач.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що подану заяву слід задовольнити, а провадження у справі закрити в зв`язку із відсутністю предмета спору.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд -
Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя: