Провадження № 2/643/5186/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Слобда-Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину з продажу майна боржника та результатів аукціону, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: визнати недійсними правочину з продажу майна боржника та результатів аукціону від 12 жовтня 2021 року у справі про банкрутство № 5023/277/11 - лоту № 1 (ID:UA-PS-2021-10-01-000011-2|530bf9eec9ac47c09b99ba4a7d847888): Продаж права грошової вимоги з фізичних осіб по виконавчим провадженням, де стягувачем є підприємство-банкрут КС «Слобода-кредит» () на загальну суму 38 661 286,81 грн. в частині продажу права грошової вимоги з ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 63173070 у загальному розмірі 719 450,74 грн.

За нормою ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ч.1 , ч.5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як видно із Відповіді №844576 від 15.10.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність відповідача Кредитної спілки «Слобода-Кредит» припинена 26 липня 2023 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи те, що юридична особа КС «Слобода-Кредит» припинила свою діяльність, дані про це внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правонаступники у КС «Слобода-Кредит» відсутні, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог, які пред`явлені до Кредитної спілки «Слобода-Кредит».

Щодо позову в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно Відповіді №844596 від 15.10.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» зареєстровано за адресою: м.Київ, пр. Академіка Глушкова, буд.40, офіс 315 (Голосіївський район м.Києва).

Таким чином убачається, що позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», в силу вимог ст. 27 ЦПК України не підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, суддя приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Кредитної спілки «Слобода-Кредит» про визнання недійсним правочину з продажу майна боржника та результатів аукціону.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину з продажу майна боржника та результатів аукціону - передати на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (адреса: 03127, м. Київ, вул. Виставкова, 14А).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Довготько Т.М.