КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року у складі судді Колесника О.М.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У листопада 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - ТОВ "Євро-Реконструкція") звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у якому просить солідарно з них стягнути на свою користь заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 119 330 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 25 211 грн 50 коп та 3 % річних у розмірі 7 315 грн 40 коп, судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 684 грн.

Позов обґрунтовано тим, що надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198.

Відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення, за адресою: АДРЕСА_2 . Однак з грудня 2015 року своєчасно не вносять плату за отримані послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення та не вносять плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого станом на 01 жовтня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 151 856 грн 90 коп, що є предметом спору.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року позов ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» 19 482 грн 67 коп в рахунок стягнення заборгованості за постачання теплової енергії з листопада 2020 року по 30 вересня 2023 року, 1 003 грн 47 коп. - 3%-річних, 5 341 грн 19 коп інфляційних втрат, 37 930 грн 92 коп в рахунок стягнення заборгованості за користування гарячою водою з листопада 2020 року по 30 вересня 2023 року, 2 021 грн 12 коп - 3% річних, 10 894 грн 17 коп інфляційних втрат, 2 684 грн судового збору, а всього 79 357 грн 54 коп, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зараховано до загального боргу відповідачів перед позивачем суму в розмірі 59 996 грн, сплачену ними до винесення рішення, і стягнути остаточну суму з вказаних відповідачів на користь позивача в розмірі 19 361 грн 54 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов з урахуванням спливу строку позовної давності та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 62 340 грн 92 коп, інфляційну складову боргу в розмірі 24 919 грн 51 коп (10 462 грн 61 коп за постачання теплової енергії + 14 456 грн 90 коп за постачання гарячої води), 3 % річних у розмірі 7 221 грн 19 коп (3 189 грн 19 коп за постачання теплової енергії + 4 032 грн за постачання гарячої води); зробити розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновок суду про відмову у задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки ним не надано доказів звернення до ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЩЯ» із заявою про не проживання у квартирі АДРЕСА_3 у спірний період та що він бажає припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час його відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення вказаного відповідача від оплати житлово-комунальних послуг немає.

Звертає увагу суду, що відповідачі не зверталися до ТОВ «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» з відповідними документами, які підтверджують тимчасове непроживання певних споживачів за місцем реєстрації.

Вказано, що відповідачами по справі був визнаний борг за послугу з постачання теплової енергії у повному обсязі та погашений ними вже після подачі позову до суду, а тому заява про застосування судом терміну спливу строків позовної давності може бути застосована судом лише до заявлених позовних вимог за отримані послуги з постачання гарячої води у межах періоду з 01 лютого 2017 року по 12 березня 2017 року, а за отримані послуги з постачання теплової енергії не може бути застосована судом.

Позивачем до апеляційної інстанції з урахуванням вказаних обставин надано розрахунок заборгованості за послугу з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2023 року, з урахуванням поданої відповідачами заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності до заявлених позовних вимог та вказує, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції, заборгованість відповідачів за послугу із постачання теплової енергії за період з грудня 2015 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 41370 грн 76 коп була визнана відповідачами та погашена у повному обсязі. Заборгованість за послугу із постачання гарячої води, з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2023 року складала 77 339 грн 92 коп.

При цьому вказано, що оскільки під час розгляду справи відповідачами було частково сплачено 14 999 грн за послугу із постачання гарячої води, то, з урахуванням заяви відповідачів про застосування строків позовної давності, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, заборгованість за постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2023 року складає 62 340 грн 92 коп (77 339,92 грн - 14 999 грн), а також 3 % річних та інфляційних втрат.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Віницький В.О. в інтересах ОСОБА_2 погоджується з рішенням районного суду та просить його залишити без змін, апеляційну скаргу доводи якої не спростовують законним висновків районного суду викладених в рішенні залишити без задоволення.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів викладених у ньому та просить задовольнити подану товариством апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України, яка апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 23 липня 2014 року в газеті "Хрещатик" № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ".

Проект договору про надання ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті "Хрещатик" від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13 жовтня 2021 року.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачами не було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Ухвалюючи рішення по справі районний суд першої інстанції застосував позовну давність до заявлених позивачем вимог за останні три роки, а також не задовольнив позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації у квартирі.

Між тим такі висновки районного суду в повній мірі не відповідають обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 5,6 ст.1 Закону України «Про комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 2 ст. 5 цього Закону комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами

Положеннями ст. 9 цього Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В порядку ч. 1 ст. 13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Зі справи убачається, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року за № 198.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із 2017 року зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва 3 99009580 від 12 вересня 2023 року (а.с. 16).

Колегія суддів перевірячи матеріали справи, доводи сторін, вважає безпідставними висновки суду щодо відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України "Про житлово-комунальні послуги", проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому приміщенні зобов`язує, зокрема, по його утриманню та нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг незалежно від місця фактичного проживання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/10344/14.

Стаття 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачає, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Тобто, законодавець передбачив чіткий алгоритм дій споживачів для фіксування фактів ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг.

Матеріали справи не місять письмових доказів ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг позивачем відповідачам.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Крім того, не надано доказів на підтвердження звернення ОСОБА_2 , відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 7 "Про житлово-комунальні послуги", до позивача з письмовими заявами, що підтверджували б відсутність останнього за адресою реєстрації та не споживання ним житлово-комунальних послуг.

А тому відповідач ОСОБА_2 має відповідати солідарно разом із іншими відповідачами за невиконання обов`язків щодо плати житлово-комунальних послуг наданих позивачем.

Як вбачається зі справи в суді першої інстанції у відзиві ОСОБА_2 було заявлено про порушення строків позовної даності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява № 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom",заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина 4 статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1 статті 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції, заборгованість відповідачів за послугу із постачання теплової енергії за період з грудня 2015 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 41 370 грн 76 коп була визнана відповідачами та погашена у повному обсязі.

Заборгованість за послугу із постачання гарячої води, з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності, за період з 12 березня 2017 по 30 вересня 2023 року складала 77 339 грн 92 коп.

При цьому встановлено, що під час розгляду справи відповідачами було частково сплачено 14 999 грн за послугу із постачання гарячої води, що з урахуванням заяви відповідачів про застосування строків позовної давності, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, заборгованість за постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 по 30 вересня 2023 року складає 62 340 грн 92 грн (77 339,92 грн - 14 999 грн).

Також відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, з них на користь позивача стягуються заявлені 3% річних та інфляційні втрати.

Разом з тим, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№530-1Х від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово- комунальні послуги.

Одночасно, відповідно до на приписів п.п.4 п. З розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби(СОУГО-19)», оскільки вони стосуються заборони нарахування саме неустойки (шрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст.ст.549-552ЦК України).

Проте, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені ст.625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Така позиція, висловлена у постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року №912/1120/16, від 19 червня 2019 року № 703/2718/16-ц, від 08 листопада 2019 року № 127/15672/16-ц, від 18 березня 2020 року №902/417/18.

Оскільки, 3% річних та інфляційні втрати, які передбачені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності.

Колегія суддів вважає, що нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати є правомірними і такими, що відповідачі повинні сплатити.

Погашення суми заборгованості за комунальні послуги відповідачами на стадії розгляду судової справи не тягнуть за собою відміну нарахованих 3% річних та інфляційної складової боргу, які були нараховані на суму боргу, яка існувала на момент подачі позову до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України й стягненню з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 94 48 грн 62 коп, яка складається з суми заборгованості за послугу з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 по 30 вересня 2023 року у розмірі 62 340 грн 92 коп (77 339,92 грн - 14 999 грн);інфляційні втрати в розмірі 24 919 грн 51 коп (10 462,61 грн за постачання теплової енергії + 14 456,90 грн за постачання гарячої води); 3% річних у розмірі 7 221 грн 19 коп (3 189,19 грн за постачання теплової енергії + 4 032 грн за постачання гарячої води).

З урахуванням задоволення апеляційної скарги з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 710 грн (2 684 грн + 4 026 грн) у дольовому порядку, тобто з кожного по 1 677 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 рокускасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція».

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, міжнародний номер банківського рахунку НОМЕР_4 в AT «Сенс Банк» у м. Києві, ) заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 62 340 грн 92 коп, інфляційну складову боргу в розмірі 24 919 грн 51 коп, 3 % річних у розмірі 7 221 грн 19 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, міжнародний номер банківського рахунку НОМЕР_4 в AT «Сенс Банк» у м. Києві, ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 710 грн, тобто з кожного по 1 677 грн 50 коп

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: