Справа № 459/918/24
Провадження № 2/459/224/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 жовтня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосад М.Д.

з участю секретаря судового засідання Козак І. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківської послуги на загальну суму 26368,41грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 01.11.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» була укладена Заява-Договір №0043571 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Підписанням вищезазначеної Заяви-Договору ОСОБА_1 акцептувала Публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклала, таким чином, з АТ «РВС Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що розміщені на сайті Банку.

Крім того, підписанням Заяви-Договору ОСОБА_1 надала підтвердження, що ознайомлена з інформацією, що міститься в Тарифах Банку та Правилах користування платіжними картками АТ «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідач свої зобов`язання за договором про надання банківської послуги не виконує, у зв`язку з чим у неї наявна прострочена заборгованість на загальну суму 26368,41 грн. На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою від 08.04.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.06.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник АТ «РВС БАНК» не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задоволити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання для розгляду по суті 20.08.2024, 02.10.2024 не з`явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленою про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Розгляд справи призначався на 02.10.2024, судове рішення складено 11.10.2024.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 1.11.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «РВС БАНК» була укладена Заява-Договір №0043571 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 11).

Підписанням вищезазначеної Заяви-Договору ОСОБА_1 акцептувала Публічну пропозицію Банку щодо укладення договору (оферту) та уклала, таким чином, з АТ «РВС Банк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у Заяві-Договорі, Публічній пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Тарифах Банку, що розміщені на сайті Банку.

Крім того, підписанням Заяви-Договору ОСОБА_1 надала підтвердження, що ознайомлений з інформацією, що міститься в Тарифах Банку та Правилах користування платіжними картками АТ «РВС Банк», що є складовою частиною Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Як вбачається з Паспорту споживчого кредиту від 01.11.2019, своїм підписом відповідач письмово підтвердила, по-перше, отримання ознайомлення інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану, виходячи з обраних умов кредитування, по-друге, отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано Договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної ситуації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за Договором.

Відповідно до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, сума кредиту становить 20512,82 гривень строком на 24 місяці.

Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3% від суми кредиту.

Заборгованість за Договором погашається позичальником щомісячно, відповідно до умов Договору №0043571 про надання банківської послуги, у вигляді обов`язкового платежу вказаного в Додатку №1 до вищезазначеного Договору, шляхом зарахування коштів на рахунок відкритий на ім`я Позичальника в Банку.

Кредит надається Клієнту на споживчі потреби, спосіб видачі - переказ на картковий рахунок Клієнта № НОМЕР_1 .

Відповідач свої зобов`язання за Договором №0043571 про надання банківської послуги належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї наявна прострочена заборгованість у розмірі 26368,41 грн., з яких: 13735,18 грн сума заборгованості по кредиту, 3380,96 грн сума заборгованості за процентами, 9252,27 грн сума заборгованості по комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 24-28).

Відповідно до п. 8.2.10 Публічної пропозиції, що діяла станом на дату укладення Договору, нарахування Банком процентів за Кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за Кредитом щомісячно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, за період з дати надання кредитних коштів, а в подальшому - 3 першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та фактичної кількості днів у році.

Згідно п. 8.2.12 Публічної пропозиції Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі, сплатити проценти нараховані за користування Кредитом, комісії, неустойки та інші платежі передбачені умовами цього Договору, не пізніше закінчення строку дії Кредитної ліні, який визначений в Заяві-Договорі (Договорі про внесення змін до заяви-Договору).

Датою повернення грошових коштів (погашення заборгованості за Кредитом) у повному обсязі є дата, коли на рахунку обліку Кредиту чи на відповідному рахунку, на який перенесено суму заборгованості відповідно до законодавства України, буде зафіксований нульовий залишок (п. 8.2.12.1Публічної пропозиції).

У відповідності до п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції Клієнт зобов`язується сплачувати Банку нараховуванні проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання Клієнтом зобов`язань за Споживчим кредитом (Кредитом). При цьому розмір процентів для Клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за Споживчим кредитом (Кредитом) згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору.

За змістом розд. 2 Публічної пропозиції несанкціонована заборгованість (несанкціонований овердрафт) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту в разі перевищення суми Операції за БПК над залишком коштів на його Картковому рахунку або встановленим Кредитним лімітом, розмір якого не обумовлено Договором та не є прогнозованим в розмірі та за часом виникнення.

Згідно п. 8.3.8 Публічної пропозиції проценти за користування кредитними коштами у формі Овердрафт нараховуються виходячи з щоденного залишку заборгованості за Основним боргом/сумою простроченої заборгованості протягом всього строку користування Кредитним лімітом, починаючи з дня виникнення такої заборгованості (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за Основним боргом/простроченої заборгованості (не включаючи цей день), виходячи з розрахунку факт/факт.

Проценти за користування кредитними коштами у формі Овердрафт погашаються щомісячно з 1 (першого) по 20 (двадцяте) число включно поточного місяця, наступного за звітним (п. 8.3.8 Публічної пропозиції).

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач не повернула кредитних коштів, тому слід стягнути з останньої на користь позивача суму заборгованості по кредиту у розмірі 13735,18 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за процентами, суд зазначає наступне.

Сторони погодили, що кредит надається строком на 24 місяці з 01.11.2019 до 01.11.2021. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише протягом строку дії договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 24 місяці.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Тобто, право АТ «РВС БАНК» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 01.11.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Таким чином, відповідно до поданого розрахунку заборгованості, станом на 01.11.2021 сума заборгованості по процентам складає 2955,16 грн, а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за договорами про надання банківської послуги, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «РВС БАНК» заборгованість за Договором про надання банківської послуги №0043571 від 01.11.2019 на загальну суму 16690,34 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Отож, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, а саме на 63,3 %, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1533,38 грн, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «РВС БАНК» (, вул.Введенська,29/58, м.Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» суму заборгованості за договором №0043571 від 01.11.2019 в розмірі16690,34 грн., із яких: сума заборгованості по кредиту 13735,18 грн.; сума заборгованості за процентами становить 2955,16 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» 1533,38 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 11.10.2024.

Суддя: М. Д. Новосад