Справа № 405/4716/24
Провадження №2-о/405/131/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді - Іванової Л.А.,
при секретарі - Тарасенко Р.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в порядку окремого провадження цивільну справу № 405/4716/24 за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою, в якій (заяві) просить встановити юридичний факт, а саме: факт родинних відносин, за яким вона ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши в обґрунтування заяви, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її (заявника) батько ОСОБА_3 та у встановлений шестимісячний термін після його смерті, вона звернулася до державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та на підставі поданих нею (заявником) документів, нотаріусом було встановлено розбіжності у написанні прізвища її (заявника) та спадкоємця. Зокрема, невідповідність полягає в тому, що прізвище її батька в свідоцтві про смерть зазначено як « ОСОБА_4 », а у свідоцтві про її народження зазначено російською мовою « ОСОБА_5 », при цьому, враховуючи, що нотаріус для вчинення нотаріальних дій приймає лише документи, які підтверджують безспірні факти, вона змушена звернутися до суду з зазначеною заявою про встановлення факту в судовому порядку родинних відносин, який (факт) необхідно встановити в судовому порядку, з метою реалізації нею (заявником) свого права на оформлення спадщини.
Ухвалою суду від 09 липня 2024 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання з викликом учасників справи.
Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України).
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на зазначене та з наданих заявником до заяви письмових доказів, судом встановлено, що від шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінила прізвище на « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Клинці, Кіровоградського району, Кіровоградської області народилася дитина донька ОСОБА_9 , її батьками в свідоцтві про народження серії серії НОМЕР_1 , виданим 12 грудня 1968 року Клинцівською сільською радою Кіровоградського району, Кіровоградської області, зазначені: батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_2 .
Окрім того, встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2022 року (справа № 390/437/22), яке набрало законної сили 10.01.2023 року, встановлено юридичний факт неправильності запису в актовому записі про шлюб № 4 щодо ОСОБА_2 від 19.05.1968 року, складеного Клинцівською сільською радою Кіровоградського району, Кіровоградської області, а саме: у «відомостях про наречену» після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 », замість правильного « ОСОБА_4 ».
Зобов`язано Кіровоградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни до актового запису про шлюб № 4 від 19.05.1968 року, складеного Клинцівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, а саме: у «відомостях про наречену» виправити прізвище після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».
При цьому, з зазначеного рішення встановлено, що зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 19.05.1968, заповненого російською мовою, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Клинці, Кіровоградського району Кіровоградської області, складено актовий запис №4 про реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 1946 року народження. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 02.02.1996 року Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області, його видано на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . У відомостях про сімейний стан зазначено про реєстрацію ним шлюбу з ОСОБА_8 , 1948 року народження.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційність у процесуальному праві - обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені судовим рішення або вироком у будь-якій іншій справі, які набрали законної сили. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.
Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішення, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року по справі № 922/643/19).
Крім того, з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 24 квітня 1993 року ІНФОРМАЦІЯ_9 вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 уклали шлюб 24 квітня 1993 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 375, крім того, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».
Судом також встановлено, що батько заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис за № 84, складений 20 вересня 2023 року Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області.
Враховуючи зазначене, судом відзначається, що документи, які є предметом судового розгляду, були складені різними установами, в різний час і різними мовами (російською, українською).
В цьому контексті слід звернути увагу, що під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах повних імен фізичних осіб трапляються випадки сплутування літер в основах слів. Відповідні розбіжності виникають внаслідок відхилення від орфографічних норм при міжмовних перетвореннях слів під впливом російської орфоепії, внаслідок чого ідентифікація таких орфографічно відмінних записів може ґрунтуватись на їх співвіднесенні з типовими девіаціями.
Натомість варто зауважити, що основним документом, який ідентифікує фізичну особу, є паспортний документ, а також документи, що видаються органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Таким чином, помилки виникли внаслідок перекладу прізвища з російської мови українською, що призвело до утворення у різних документах розбіжностей у написанні прізвища батька заявника, при цьому, при внесенні актових записів щодо заявника (актовий запис про народження) використаний переклад прізвища її батька як « ОСОБА_5 », тоді як у офіційних документах батька заявника (паспорт) та у актових записах відносно нього (актовий запис про смерть) використаний переклад прізвища як « ОСОБА_4 ».
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
При цьому, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому, відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Крім того, Глава 6 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер, - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України (в редакції Закону № 1618-IV від 18.03.2004 року) п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, чинного на час вирішення справи судом), встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Встановлення даного юридичного факту родинних відносин для заявника ОСОБА_1 має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та надає їй можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини, яка (спадщина) відкрилася після смерті спадкодавця батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту родинних відносин має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення та безпосередньо породжує для останньої юридичні наслідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заяви про встановлення юридичного факту, а саме: факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі чого заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати, що складаються з судового збору, - вважати по фактично понесеним останньою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, суд,-
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити.
Встановити юридичний факт факт родинних відносин між фізичними особами, за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним заявником ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова