23.09.2024 Єдиний унікальний номер 205/2535/20
Номер провадження: 2р/205/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зайцевої Олени Петрівни про роз`яснення судового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року по цивільній справі за № 2050/2535/20 (2/205/1532/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лопата Олена Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 , звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про роз`яснення судового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року по цивільній справі за № 2050/2535/20 (2/205/1532/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лопата Олена Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме, резолютивної частини, із врахуванням того, що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , була зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі саме дублікату свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого 18.03.1992 року Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-1071, а не на підставі оригіналу такого свідоцтва.

Сторони у відкрите судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Суд, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, виходить із наступного.

Згідно ст. 271 ЦПК України право на роз`яснення рішення це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився встановлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

З аналізу наведених процесуальних норм випливає, що роз`яснення судового рішення полягає у викладенні в більш чіткій та конкретній формі резолютивної частини рішення і таке роз`яснення пов`язане та має на меті забезпечити чітке і правильне виконання судового рішення, якщо його зміст є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, що виконує це судове рішення.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі.

Станом на день подання цієї заяви рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року набрало законної сили.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Стаття 271 ЦПК України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року по цивільній справі за № 205/2535/20 (2/205/1532/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лопата Олена Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, вимоги були задоволені частково.

Так, вказаним судовим рішенням визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 , який є спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті бабусі позивача ОСОБА_3 , на 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.06.1967 року реєстр № 2.4392, зареєстрованого в Дніпропетровському міськвідділі комунального господарства Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації 20.06.1968 року та записаного в реєстрову книгу за № 234-72.

При цьому матеріали справи (а.с 19) містять вказане Свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.06.1967 року реєстр № 2.4392. Вказане свідоцтво не містить жодних відміток щодо того, що даний документ є дублікатом.

При цьому на зворотному боці такого свідоцтва містяться відомості щодо того, що саме воно є зареєстрованим у Дніпропетровському міськвідділі комунального господарства Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації 20.06.1968 року та записане в реєстрову книгу за № 234-72 (а.с. 19, зворотній бік).

Відомостей про видачу дубліката означеного свідоцтва матеріали справи не містять, як і не містять доказів вчинення реєстраційних дій на підставі саме дубліката свідоцтва.

Суд також звертає увагу, що позовні вимоги були викладені позивачем щодо визнання речового права за ним саме з мотивів того, що відповідне право набулось спадкодавцем саме на підставі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.06.1967 року реєстр № 2.4392, а не його дублікату.

Таким чином, суд не вбачає підстав для роз`яснення судового рішення у вказаній частині, мотивувальна та резолютивна частина такого рішення викладена чітко та зрозуміло, не допускає подвійного та вільного тлумачення, і здійснені судом посилання на відповідний правовстановлюючий документ відповідає реквізитам такого документу, що міститься у матеріалах справи, а саме свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17.06.1967 року реєстр № 2.4392, зареєстрованого в Дніпропетровському міськвідділі комунального господарства Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації 20.06.1968 року та записаного в реєстрову книгу за № 234-72.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, судом не встановлено обставин, що утруднюють виконання судового рішення, судове рішення є цілком зрозумілим та роз`ясненню не підлягає, у зв`язку з чим в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення клопотання про роз`яснення судового рішення у межах даної цивільної справи.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст.4, 5, 89, 258-261, 271, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволені заяви представника ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2020 року по цивільній справі за № 205/2535/20 (2/205/1532/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лопата Олена Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду та з інших поважних причин.

Суддя: Д.В. Мовчан

.