УХВАЛА

10 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 385/1049/23

провадження № 61-13359ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки, припинення права власності на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом в якому просили:

визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,091 га, кадастровий номер :02:000:1060, що розташована в Кіровоградській області, Гайворонському районі на території Жакчицької сільської ради;

визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,70 га, кадастровий номер :02:000:5005, що розташована в Кіровоградській області, Гайворонському районі на території Жакчицької сільської ради;

припинити право власності ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки;

зобов`язати відповідачку не чинити позивачам перешкоди в користуванні спірними земельними ділянками.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 25 січня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 28 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року залишено без змін.

У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 травня 2024 року.

У касаційній скарзі заявники, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Предметом позову в цій справі є: визнання права власності на земельні ділянки, припинення права власності та зобов`язання не чинити перешкоди.

Гайворонський районний суду Кіровоградської області 26 червня 2023 року, залишаючи без руху позовну заяву та визначаючи позивачам розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви, врахував загальну вартість спірних земельних ділянок 189 973,92 грн (67 381,05 + 122 592,87), інформацію про що було надано позивачами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує шістдесяти трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (189 973,92 / 3 028,00), та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 та пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує шістдесяти трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує шістдесяти трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки, припинення права власності на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникам.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян