Провадження № 2/161/3514/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 20.05.2024 року приватним нотаріусом було проведено за ним державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Того ж дня його повідомлено, що на вказаний об`єкт нерухомого майна, який належав ОСОБА_2 , накладено арешт на підставі про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серії АМ № 469763, виданої 31.05.2007 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г.С. (далі постанова ДВС). Як наслідок, ним було подано заяву до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції про скасування спірного арешту, однак як йому було роз`яснено, в АСВП відсутні відомості про виконавчий документ, на виконання якого винесено постанову ДВС, а тому підстави для задоволення заяви, передбачені ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні. Вказує, що спірний арешт порушує його право власності, а його існування є незаконним. Враховуючи наведене, просить суд зняти арешт нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 02.07.2007 року Волинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстровим номером № 5226211, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ № 469763, виданої 31.05.2007 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г.С., а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

До початку судового засідання від представника позивача надійшло до суду клопотання з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 42-45).

Представником відповідача до початку судового засідання було подано до суду заяву, в якій остання просить розгляд справи проводити без участі представника ДВС, при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду (а.с. 46-47).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.05.2024 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Паліводою І.І. було проведено за ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на квартиру, загальною площею 49,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав № 379203201 від 20.05.2024 року (а.с. 4, 6).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 382323595 від 11.06.2024 року, Волинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 02.07.2007 року за реєстровим номером № 5226211 було внесено запис про арешт нерухомого майна квартири, загальною площею 49,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої була ОСОБА_2 . Вказаний арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ № 469763, виданої 31.05.2007 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г.С. (а.с. 9).

11.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції із заявою про скасування вищевказаного арешту (а.с. 8).

У відповідь на дану заяву ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції своїм листом від 17.06.2024 року за № 139983 повідомив позивача, що проведення ідентифікації виконавчого документу, на підставі якого вносився запис про спірний арешт нерухомого майна є неможливим, оскільки Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень створена та функціонує з 2008 року. ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору з приводу зняття арешту (а.с. 7).

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна по своїй суті полягає у накладанні заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Варто зауважити, що арешт майна призначений для реалізації можливості звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Суд вважає доведеним, що спірний арешт був застосований в рамках здійснення виконавчого провадження, оскільки підставою його накладення була саме постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ № 469763, виданої 31.05.2007 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г.С., однак ідентифікувати таке на даний час неможливо.

Як вбачається із поданої представником відповідача до суду заяви від 08.10.2024 року (№ 241174), станом на 08.10.2024 року на виконанні Відділу ДВС відсутні будь-які виконавчі провадження, в яких ОСОБА_2 є боржником (а.с. 48).

Також, згідно відомостей із АСВП, будь-які виконавчі провадження щодо позивача ОСОБА_1 не перебувають.

Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду, в усіх випадках, які не передбачені ч.ч. 1-4 даної норми.

Отже, як встановлено судом, попри відсутність відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будь-яких виконавчих проваджень, які перебували б на примусовому виконанні Відділу ДВС, спірний арешт відповідачем скасованим не був та продовжує існувати по даний час.

Суд зауважує, що наявність нескасованого арешту на майно позивача, за умови відсутності виконавчого провадження, дійсного виконавчого документу та майнових претензій з боку стягувачів, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьев проти України» від 05.04.2005 року (№ 38722/02, п. 75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст. 13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

На переконання суду, такий спосіб захисту, як зняття арешту з нерухомого майна, обраний позивачем з метою захисту свого права власності, в даному випадку є таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб, а також не суперечить закону.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що наявність обтяження перешкоджає позивачу ОСОБА_1 в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень, суд приходить до висновку про задоволення його позовних вимог про зняття арешту з майна у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 247, 259, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 02.07.2007 року Волинською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстровим номером № 5226211, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ № 469763, виданої 31.05.2007 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г.С.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-А, код ЄЛРПОУ: 35041461.

Повний текст рішення складений 10 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська