справа №732/1234/24
провадження № 2-п/732/64/24
УХВАЛА

08.10.2024 року м.Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про передачу за підсудністю справи № 732/1234/24 за позовом ОСОБА_2 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі,

УСТАНОВИЛА:

Розпорядник майна арбітражний керуючий АПК «Старосільський» Кучак Ю. Ф. звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із клопотанням про передачу за підсудністю справи №732/1234/24 (провадження №2/732/394/24) за позовом ОСОБА_2 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що постановою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2024 у справі № 908/1114/24, серед іншого, визнано банкрутом АПК «Старосільський», відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Кучака Ю. Ф.

У зв`язку з цим та з посиланням на ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, просив справу за позовом ОСОБА_2 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки передати до Господарського суду Запорізької області для розгляду в межах справи № 908/1114/24 про банкрутство АПК «Старосільський».

Дослідивши клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого АПК «Старосільський» Кучака Ю. Ф. та матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства: цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Водночас ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України). Справи, що відносяться до господарської юрисдикції, наведені в статті 20 ГПК України, серед яких, зокрема, є справи про банкрутство як одна з категорій спорів, що підсудні господарським судам.

У пункті 8 частини 1 статті 20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який установлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Тобто, частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги за участю боржника. Тому розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. У такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-4 (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).

Для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо. До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Аналогічний за змістом висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2023 року в справі № 320/12137/20 (провадження № 11-54апп22).

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди. При цьому жодних позовних вимог майнового характеру, тобто таких вимог, які підлягають вартісній оцінці, до відповідача не заявлялося.

Крім цього, відсутні будь-які відомості, що на спірній земельній ділянці знаходиться будь-яке майно АПК «Старосільський», яке можна було б вважати активом боржника, яке в подальшому могло бути направлене на погашення грошових вимог кредиторів боржника.

Таким чином, вимоги фізичної особи ОСОБА_2 до відповідача є немайновими, спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не є пов`язаним із здійсненням провадження у справі про банкрутство АПК «Старосільський», а тому рішення у цій справі не впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

Сама по собі та обставина, що позивач, звертаючись до суду, визначив відповідачем АПК «Старосільський», щодо якого є справа про банкрутство, не може бути підставою для передачі справи за підсудністю до суду господарської юрисдикції.

З огляду на викладене вище, суд не знаходить підстав для передачі справи за підсудністю до Господарського суду Запорізької області для її розгляду в межах справи про банкрутство АПК «Старосільський».

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотанняОСОБА_1 про передачу за підсудністю справи № 732/1234/24 за позовом ОСОБА_2 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі,

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Бойко