Справа № 346/6181/23
Провадження № 22-ц/4808/1041/24
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретар Кузнєцов В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 78 210 гривень, яка складається із: 18 000 гривень - борг по кредиту; 60 210 гривень - борг за процентами за користування кредитом. Позов обгрунтовано тим, що 14.05.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1205-6284 (далі - Кредитний договір).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А2035 для підписання Кредитного договору №1205-6284 від 14.05.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов?язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:

сума кредиту - 18 000,00 грн.;

строк кредитування - 300 днів;

заявлений строк - 21 день;

знижена % ставка - 2750 % в день;

стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання Кредитного договору строк користування кредитом протягом якого: 1) може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою; 2) в останній календарний день заявленого строку позичальник зобов?язується сплачувати нараховані проценти за користування Кредитом.

Відповідно до наведеного вище, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов?язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту, кредитодавець додав до позовної заяви документи що підтверджують перерахування кредитних коштів (копію Витягу з реєстру банків та копію Довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи). Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов?язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов?язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1205-6284 від 14.05.2023 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов?язки, частину з яких було реалізовано.

Позивач звернув увагу на той факт, що відповідач в загальній кількості 6 разів оформлювала кредитні відносини з ТОВ «Кредит Укр Фінанс», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. В подальшому, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов?язання перед кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.

Станом на 03.10.2023 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять 78 210 гривень, що складається з: - простроченої заборгованості за кредитом - 18 000 гривень; - простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 60 210,00 гривень.

Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору № 1205-6284 від 14.05.2023 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто.

Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов?язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Позивач вважає, що його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Отже, позивач просив повністю задовольнити позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1205-6284 від 14.05.2023 р., в розмірі 78 210 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 18 000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 60 210,00 гривень.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2024 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1205-6284 від 14.05.2023 року, яка утворилась станом на 03.10.2023 року, у розмірі 78 210 гривень, з яких: 18 000 гривень - це борг по кредиту; 60 210 гривень - це борг за процентами за користування кредитом та судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок.

У стягненні з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 4000 гривень, у якості витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не згодна з нарахованими процентами та оскаржує судове рішення в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 60 210 гривень та, відповідно, в частині відмови в стягненні на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4000 гривень.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що проценти по кредиту нараховані незаконно, а розрахунок не відповідає обставинам справи адже позивач в своїй позовній заяві посилався на застосування ст. 625 ЦК України (передбачає відповідальність за неправомірне використання кредиту), однак зазначив, що не застосовував дану статтю при нарахуванні процентів. Суд першої інстанції також погодився з такими доводами позивача. При тому за належного виконання умов Кредитного договору проценти повинні нараховуватися згідно з ст. 1048 ЦК України, а не за ст. 625 ЦК України.

ОСОБА_1 вказує, що повідомляла суд про те, що свій обов?язок щодо сплати процентів вона не виконала, починаючи з 01.07.2023р. Однак в даній справі позивач нараховував їй проценти за ст. 1048 ЦК України після порушення (з 01.07.2023р.) умов кредитного договору (що врегульовано ст. ст. 610, 612 ЦК України), тоді як мав нараховувати за ст. 625 ЦК України. Однак, в такому випадку діє норма, яка визначена законодавцем в п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, де передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Апелянт вважає, що її доводи помилково не були враховані судом першої інстанції.

Також ОСОБА_1 зазначає, що не отримувала вимоги №1205-6284/в від 28.09.2023р від позивача. Звертає увагу і на те, що в період часу з 20.11.2022р. по 11.11.2023р. перебувала за межами території України, а тому не могла отримувати вимогу від позивача та знати про її надсилання та формування. Стверджує, не отримання вимоги не свідчить про ухилення від виконання своїх зобов?язань, однак, з іншої сторони, апелянт вказує, що була позбавлена можливості сплатити 9 450 грн., про які було вказано у вимозі, натомість, на даний час зобов?язана повернути як суму кредиту, так і нараховані проценти, що є неправильним.

Таким чином, просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2024 року в частині стягнення нарахованих відсотків сумі 60 210 гривень та стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало відзив на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню адже відповідач не заперечувала сам факт укладення кредитного договору. Підписуючи Кредитний договір № 1205-6284 від 14.05.2023 р. та додатки до нього (які є його невід`ємною частиною та містять всі умови), електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) A2035, підтвердила, що попередньо уважно ознайомилася з умовами договору, повністю їх розуміє та погодилась неухильно дотримуватись умов. Раніше вiдповiдач вже 6 разів оформлювала кредитнi вiдносини з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», попереднi кредитнi договори були погашенi, тому це додатково доводить обiзнанiсть вiдповiдача з процедурою укладення та виконання Кредитного договору.

Позивач зазначає, що в довідці про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга станом на 03.10.2023, що є розрахунком заборгованості за кредитним договором, відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 2,5%, кількості днів користування ставкою 3,0%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Статус», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Сума платежу», «Коригування кредиту».

Зауважує, з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків відповідачем. Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались.

Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що за період 14.05.2023 року по 03.06.2023 року (включно) нарахування процентів за кожен день користування Кредитом протягом першого 21 календарного дня першого базового періоду відбувалось за пільговою процентною ставкою, яка становить 2,50% та яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом, є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. За період 04.06.2023 року по 09.06.2023 року (включно) нарахування процентів відбувалось за стандартною процентною ставкою 3,0% у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості. 05.06.2023 року - відповідачем задля погашення заборгованості було внесено платіж у розмірі 4 000,00 грн., які були враховані на погашення процентів за користування кредитом. 09.06.2023 року - відповідачем задля погашення заборгованості було внесено повторно платіж у розмірі 8 690,00 грн., які було враховано на погашення процентів за користування кредитом. За період 10.06.2023 року по 30.06.2023 року (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою 2,50 % відповідно до п.10.1. Договору. За період 01.07.2023 року по 02.10.2023 року (включно) нарахування процентів відбувалось за стандартною процентною ставкою 3,0% у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості.

Отже, проценти за користування кредитом нараховані законно (згідно п. 4.6. та п. 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.8. кредитного договору.

Відповідно до умов Договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику було направлено вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору № 1205-6284 від 14.05.2023 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована. Крім того, відповідно до вищезазначеного розрахунку вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору.

Тобто, з наведеного вбачається, що позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6. та 10.1. Договору) протягом строку договору (згідно п. 4.8. Договору), що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості (що міститься у матеріалах справи).

Заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та не підтверджуються доданими до апеляційної скарги документами. Водночас, витрати в сумі 4 000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2024 року є необгрунтованою та безпідставною.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому що відповідачем рішення суду по суті оскаржується тільки в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 60 210 гривень та в частині відмови в стягненні на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4000 гривень.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» уклали договір про відкриття кредитної лінії (а.с.15-30).

За цим договором, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 14.05.2023р. кредит у гривні у розмірі 18 000 гривень шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок ОСОБА_1 , на умовах строковості, зворотності і платності для задоволення її особистих потреб, а ОСОБА_1 , взяла на себе зобов`язання повернути кредит не пізніше останнього дня строку користування кредитом (08.03.2024р.) та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше останнього календарного дня кожного Базового періоду, який складає 21 календарний день. При цьому, перебіг першого Базового періоду починається з дати надання кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду; перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо ОСОБА_1 у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснила повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду; перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (п.2.2., 2.3., 4.1., 4.2., 4.8., 1.1., 4.4., 4.5., 4.6. Договору).

Нарахування процентів за користування кредитом сторони домовились здійснювати на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за ставкою 3%, яка є стандартною, за виключенням строку використання права користування кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою та/або Пільговою процентною ставкою (п.4.6. Договору). При цьому суд першої інстанціїї відзначав, що з огляду на зміст п.10.1. Договору, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, ні Промо-ставка, ні Пільгова процентна ставка ОСОБА_1 не надавалась і не застосовувалась.

Разом з цим, за умови дотримання вимог передбачених п.10.3., ОСОБА_1 сплачує проценти за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою, яка складає 2,5% за кожен день користування кредитом, яка надається виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням до сумлінного виконання умов договору (п.4.6. Договору). А згідно з останнім абзацом п.10.3 Договору (п.10.2 та п.10.3 в іншій частині, окрім останнього абзацу, до неї не застосовуються), ОСОБА_1 зберігає можливість сплати процентів за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії Договору за умови сплати своєчасно і у повному обсязі процентів за користування Кредитом. У разі несплати у повному обсязі нарахованих процентів за користування Кредитом не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду, з наступного дня подальше нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Стандартною процентною ставкою до повного погашення Позичальником заборгованості зі сплати процентів (включаючи дату погашення заборгованості). З дати, наступної за днем повного погашення Позичальником заборгованості зі сплати процентів, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Зниженою процентною ставкою.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконала свій обов`язок надати ОСОБА_1 14.05.2023р. кредит у гривні розміром 18 000 гривень шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок ОСОБА_1 (а.с.14,31-37).

Але ОСОБА_1 , як вбачається з розрахунку позивача, свій обов`язок із сплати процентів на умовах, передбачених Договором, у строки та порядку, передбаченому договором, своєчасно не виконувала, оскільки здійснила тільки два платежі на суму 4000 гривень (05.06.2023р) та 8690 гривень (09.06.2023р.). У зв`язку із чим станом на 03.10.2023 року у неї утворилась заборгованість із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 60210 гривень (а.с.38-40).

У зв`язку з такими обставинами 24 жовтня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що виникла за договором про відкриття кредитної лінії, зокрема: 60210 гривень - це борг за процентами за користування кредитом; 18000 - борг по кредиту (а.с.1-10).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1205-6284 від 14.05.2023р. підписано відповідачкою електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А2035» відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 15-20).

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії № 1205-6284 від 14.05.2023р. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 18 000 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 08 березня 2024 року.

За довідкою про перерахування суми кредиту підтверджено перерахування кредитором позичальнику 18 000 грн. кредитних коштів за договором (а.с. 14).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до пункту 4.6 вказаного кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.5.5 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за наступною ставкою: знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.

За пунктом 4.8 кредитного договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 08 березня 2024 р.

Відповідно до пункту 8.2 договору, у разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 (два) проценти від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналіз вказаних пунктів договору дозволяє дійти висновку, що пунктом 4.6 сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідач сплачувала кредит не регулярно та не в повному розмірі, що вона не заперечувала. Як вбачається з розрахунку, кредитодавцем нараховано відсотки за користування кредитом за період з 14 травня 2023 року по 02 жовтня 2023 року за зниженою процентною ставкою (2,5%) та за стандартною процентною ставкою (3%), а саме за період з 14 травня по 03 червня 2023 року, з 10 червня по 30 червня 2023 року, нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою, в інші періоди за стандартною процентною ставкою (а.с. 38-40).

Таким чином, умови укладеного сторонами Договору є чіткими, зрозумілими та однозначними, тоді як принцип contra proferentem (лат.verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того,хто їх написав) потрібно застосовувати тільки у разі неясності умов договору та сумніву у не двозначності їх тлумачення.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення неповернутого відповідачем тіла кредиту 18 000 гривень та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 60 210 гривень, що були нараховані в межах строку кредитування, погодженого сторонами у Договорі. При цьому з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 38-40) виходить, що ТОВ "Укр кредит Фінанс" були враховані сплачені ОСОБА_1 кошти в загальному розмірі 12 690 гривень та зараховані на погашення процентів.

Відповідачем вказаний розрахунок заборгованості не спростовано.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, встановивши, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним сторонами договором, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем доведена наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 000 грн та заборгованості по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 60 210 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що наданий позивачем розрахунок, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, відповідає умовам договору і цілком підтверджує нарахування процентів за користування кредитом.

Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості, відповідач суду не надала.

Враховуючи викладене, а також те, що кредитний договір містить усі істотні умови, у ньому зазначені паспортні дані відповідачки, заборгованість за кредитом частково погашалася, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в повному обсязі в чому числі, стосовно стягнення суми заборгованості за відсотками.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм надана мотивована оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Судове рішення, оскаржене ОСОБА_1 , відповідає таким критеріям.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив того, що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає задоволенню.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Укр кредит Фінанс» у повному обсязі, то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для зміни рішення і стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, тому понесені судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.М. Луганська