г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4051/23
Номер провадження 2/213/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі судового засідання Шульга В.С., за участю позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності шляхом стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов вказаний позов, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , частин квартири по АДРЕСА_2 , та частина автомобіля Hyundai Tucson, 2007р.в., НОМЕР_1 . Іншою частиною вказаного майна володіє відповідач, яка постійно користується вказаним майном, та доступу позивачу не надає. Позивач в досудовому порядку намагався вирішити даний спір, але не вийшло. Вказує, що спірне майно є неподільним. У відповідності до ч.3 ст 358 ЦК України, ст. 364 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 64416 грн грошової компенсації вартості частки автомобіля Hyundai Tucson, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , 172402 грн грошової компенсації вартості часток квартири розташованої за адресою АДРЕСА_3 грн грошової компенсації вартості часток квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Представник відповідача подала Пояснення на позовну заяву, відповідно до яких визнала позов частково, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача 64416 грн грошової компенсації вартості частки автомобіля Hyundai Tucson, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та 172402 грн грошової компенсації вартості часток квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Щодо інших вимог заперечувала, зазначила, що відповідач працює та отримує заробітну платню 10000 грн, має зобов`язання по позиці яку брала разом з чоловіком (померлим ОСОБА_3 ). Вказує, що стягнення компенсації за вказану частку квартири буде непомірним тягарем для відповідача, оскільки вона має тяжкий матеріальний стан, а частка позивача більша за її.

Представник позивача подала Додаткові пояснення, в яких вказала, що позивач не бажає залишати за собою квартиру по АДРЕСА_2 , а навпаки надає згоду на отримання компенсації за свою частку. Вказують, що факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам собою не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені у позові.

Відповідач та представник відповідача просили відмовити у позові, посилалась на обставини викладені у відзиві.

06.11.2023р. відкрито провадження у справі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Автомобіль Hyundai Tucson, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_1 (1/4 частина) та ОСОБА_2 (3/4 частини) (а.с.15, 16-17, 18,19). Вартість 1/4 частини Автомобіля Hyundai Tucson, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 31.08.2023р. складає 65416 грн (а.с.59-73).

Квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_1 (1/2 частина) та ОСОБА_2 (1/2 частина) (а.с.9,10-11,20). Вказана квартира не підлягає поділу на окремі об`єкти нерухомості (а.с.22). Вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , станом на 31.08.2023р. складає 172402 грн (а.с.45-58).

Квартира розташована за адресою АДРЕСА_2 , належить частини ОСОБА_1 , та частина ОСОБА_2 (а.с.12,13-14,21). Вказана квартира не підлягає поділу на окремі об`єкти нерухомості (а.с.23). Вартість часток квартири АДРЕСА_2 , станом на 31.08.2023р. складає 152067 грн (а.с.26-44).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як передбачає частина перша статті 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 ЦК України).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 357 ЦК України закріплено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною першою статті 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга цієї статті).

Позивач згоден на виплату йому компенсації за частку в майні, та звернувся з даним позовом до суду. Відповідач зустрічний позов не подавала. Попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду здійснено не було.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи вимогу про припинення права власності на частку у праві спільної власності, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, як правило, не згоден її виплачувати, що і є суттю спору. Тому відповідач не має наміру вносити відповідні кошти на депозитний рахунок суду. Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником.

Відповідних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), платоспроможність (чи бажання) відповідача не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач.

На підтвердження того, що сплата компенсації відповідачем позивачу за частки квартири по АДРЕСА_2 , є надмірним тягарем, Відповідачем надано суду копії Розписок від 02.05.2021р. та від 30.04.2021р. про наявність у ОСОБА_4 боргових зобов`язань (а.с.114,115). Надано копію накладної про наявність витрат на поховання 10.12.2021р. (а.с.116,117). Також надано Довідку Форма ОК-7 щодо відповідача з 2011р. по 07.2024р. із вказівкою заробітку.

Суд зазначає, що в разі задоволення позову відповідач фактично стає власником всього майна. Тому її не можна вважати неплатоспроможною. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність чи бажання відповідачів на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини.

Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачу сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо.

Таким чином, суд не може прийняти твердження про те, що для відповідача є надмірним тягарем задоволення заперечуваної нею позовної вимоги. Позивач погоджується на виплату йому компенсації, та з урахуванням вказаного вище, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12, 13, 19, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності шляхом стягнення грошової компенсації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64416 грн грошової компенсації вартості частки автомобіля Hyundai Tucson, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 172402 грн грошової компенсації вартості часток квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 152067 грн грошової компенсації вартості часток квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Акулов Євген Валерійович, свідоцтво ДП 4488 від 04.10.2019р.

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 . РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача: адвокат Романенко Олена Сергіївна, свідоцтво №2513 від 15.05.2012р.

Дата складання повного тексту рішення 07.10.2024р.

Суддя: В.В.Мазуренко