Справа № 191/2206/24
Провадження № 2/191/777/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення в натурі 1/3 частки земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про виділення в натурі 1/3 частки земельної ділянки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та відповідач ОСОБА_3 , є власниками на 1/3 земельної ділянки загальною площею - 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області. Вищезазначена земельна ділянка належала їхньому батькові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є власниками на 1/3 частку земельної ділянки площею 5, 1500 кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку відповідачу ОСОБА_3 , станом на 03.06.2023 року видано не було, станом на травень 2024 року їм невідомо чи отримав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до плану поділу земельної ділянки (виготовленої ТОВ «Берег- 2012»), можливий розподіл спільної земельної ділянки, з кадастровим номером :01:004:0142, яка знаходиться на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, і площею 5, 1500 га на ділянки 1,7167 га в рівних частинах. Між ними існують суперечки з приводу користування спільним майном, вони звернулися до відповідача ОСОБА_2 з усною пропозицією укласти договір про поділ в натурі земельної ділянки. Однак, така пропозиція була залишена без розгляду відповідачем, який не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі земельної ділянки, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. З ст. 367 ЦК України, вони мають право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Враховуючи вищевикладені обставини, просять суд виділити в натурі по 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею - 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сплачений судовий збір.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, до його початку надали заяви у яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є власниками по 1/3 земельної ділянки загальною площею - 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Вищезазначена земельна ділянка належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю.

Відповідно до копій свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є власниками на 1/3 частку земельної ділянки площею 5, 1500 кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142.

З плану поділу земельної ділянки, виданого ТОВ «Берег- 2012» вбачається, що можливий розподіл спільної земельної ділянки, з кадастровим номером :01:004:0142, яка знаходиться на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, площею 5, 1500 га на ділянки 1,7167 га в рівних частинах.

Відповідно до ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права ; володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків .

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.356ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ч. 3ст. 358ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч. 1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачами при зверненні до суду з даним позовом був кожним сплачений судовий збір в розмірі 2919, 50 грн., тому у відповідності до вимог ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання заяви про виділення в натурі 1/3 частини земельної ділянки, що відповідно становить 1459, 75 грн. кожному, а також враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України - здійснити стягнення з відповідача на користь позивачів судового збору в розмірі 1459, 75 грн..

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-266 ,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Виділити в натурі 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Виділити в натурі 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку загальною площею - 5, 1500, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0142, розташованої на території Славгородської селищної ради Славгородська ТГ, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання заяви про виділення в натурі 1/3 частини земельної ділянки, в розмірі 1459 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять) грн.. 75 копійок.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання заяви про виділення в натурі 1/3 частини земельної ділянки, в розмірі 1459 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять) грн.. 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 1459 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять) грн.. 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 1459 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять) грн.. 75 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська