Справа № 383/1240/24
Номер провадження 2-н/383/83/24
УХВАЛА

09 жовтня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Адаменко І.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , в сумі 9593,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 9593,80 грн. та судовий збір.

В обґрунтування заяви вказує, що заявник постачав природній газ, а боржник отримував та використовував газ для власних потреб, так заявник в період з 01.10.2021 року по 31.08.2024 року включно, здійснив постачання газу боржнику на загальну суму 9593,80 грн. (з урахуванням оплат боржника), вартість якого не сплачено боржником.

Відповідно до змісту п.3) ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно п.1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно п.п. 6, 13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно п.п. 23, 37 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

При вирішенні питання щодо видачі судового наказу судом встановлено, що у порушення п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України матеріали заяви не містять копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Крім того, до заяви не долучено будь-якого доказу про вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір.

Саме по собі відкриття на ім`я боржника особового рахунку не є достатнім доказом виникнення права вимоги до нього.

Також, заявником не надано будь-якого доказу про відправлення боржнику заяви вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ, та доказів її отримання останнім.

Отже, із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги щодо заборгованості за послуги постачання природного газу на суму, яка вказана у заяві про видачу судового наказу.

Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин, а тому враховуючи те, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Згідно із ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст.161, 163, 165, 166, 260, 261, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 9593,80 грн. та судового збору.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І. М. Адаменко