ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/22/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів: Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря - Сович Н.А.

та представника позивача ОСОБА_1

адвоката Гонти М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/26271/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Равлів Мирослав Ігорович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст якого виготовлено 30 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ: у листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 у справі № 607/9311/17 визначено, що частка ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в наступному майні: легковий автомобіль марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску; причіп марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіп марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, складає 1/2 частину.

На підставі вказаного рішення суду, ОСОБА_4 звернувся до державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцького А.Я. із заявою та документами, з приводу вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка) на 1/12 частку легкового автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску; причіпу марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; вантажного автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіпу марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажного автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Однак, постановою від 07.06.2019 № 2539/02-31 державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький А.Я. відмовив у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі зареєстрованих транспортних засобів станом на 05.06.2019 за ОСОБА_3 транспортні засоби зареєстрованими не значаться. А тому, в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлого співвласника у позивача немає можливості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 у справі № 607/9311/17 встановлено, що легковий автомобіль марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску; причіп марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіп марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, були зареєстровані за ОСОБА_2 , де його частка у зазначених автомобілях складала 1/2 частину.

Як стало відомо, зазначені вище транспортні засоби, вже не зареєстровані за ОСОБА_2 , що свідчить про їх відчуження без погодження з іншими співвласниками.

Виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, оскільки автомобілі вже відчужені та й неможливо їх поділити без втрати цільового призначення, а тому, позивач має право на одержання від іншого співвласника грошової компенсації вартості його 1/12 частини.

Позивач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після його смерті залучено до участі в справі правонаступника ОСОБА_1 .

У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, враховуючи те, що відповідач не має намірів ділити майно або компенсувати його вартість, з підстав викладених у позові, позивач просить визнати за нею право власності на 1/12 частку легкового автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску; причіпу марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; вантажного автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіпу марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажного автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , та стягнути грошову компенсацію вартості 1/12 частини вищевказаних транспортних засобів в розмірі 145 534,86 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення грошової компенсації.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/12 частини легкового автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2004 року випуску, вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі (VIN) НОМЕР_9 , колір кузова червоний, вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі (VIN) НОМЕР_10 , колір кузова білий, пів-причепу марки SCHMITZ моделі S 01, номер шасі (VIN) НОМЕР_11 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пів-причепу марки SCHMITZ моделі SCS 24, номер шасі (VIN) НОМЕР_12 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 145 534,86 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 адвокат Равлів М.І. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/26271/19 від 29 червня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов частково ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення грошової компенсації та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/12 частини легкового автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2004 року випуску, вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , колір кузова червоний, вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , колір кузова білий, пів-причепу марки SCHMITZ моделі S 01, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пів-причепу марки SCHMITZ моделі SCS 24, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 21 700,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що спірні транспортні засоби були придбані відповідачем у 2016 році згідно договорів купівлі-продажу транспортних засобів. Загальна вартість транспортних засобів, які придбані у 2016 році становила 1 115 600,00 грн. Вартість транспортних засобів, яка визначено позивачем становить 93 000 доларів США, що складає 2 046 000,00 грн, що в два рази перевищує суму коштів, за яку було придбано дані транспортні засоби, а тому, вважає що визначення вартості компенсації необхідно проводити за ціною, яка вказана у договорах купівлі-продажу транспортних засобів при продажі ОСОБА_2 у 2019 році, яка меншою від ціни придбання. Оскільки загальна сума по договорах купівлі-продажу транспортних засобів становить 260 400 грн. 00 коп., то компенсація вартості частки позивача у праві спільної часткової власності в розмірі 1/12 частин повинна становити 21 700,00 грн.

Крім того, з висновку експертизи Тернопільського відділення КНДІСЕ від 19.03.2021 № 15/16/17/18/19/21-22, який покладено в основу оскаржуваного судового рішення в частині визначення розміру спірної суми, на момент проведення такої експертизи дійсна ринкова вартість транспортних засобів, розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто пред`явлення автомобіля (предмета оцінки) та його огляду, хоча була така можливість, що також не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гонта М.С. апеляційної скарги не визнав та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Равлів М.І. в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

16 січня 2024 року від представника ОСОБА_2 адвоката Равліва М.І. поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із проходженням ним військово лікарської комісії при Тернопільському РТЦК, проте підтверджуючих доказів не долучено.

Колегія суддів відхиляє подане представником ОСОБА_2 адвокатом Равлівим М.І. клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки згідно зі статтею 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, як вбачається із матеріалів справи, у судове засідання, призначене на 05 грудня 2023 року, від представника ОСОБА_2 адвоката Равліва М.І. поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням представником заявника за межами території України.

В зв`язку з цим розгляд справи був відкладений на 16 січня 2024 року о 14 год 00 хв, про що належним чином були повідомлені сторони по справі.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки сторони до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав сторони на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, який притягнутий до участі у справі, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи. Саме тому, повторна неявка заявника та його представника в судове засідання, незалежно від поважності їх причин, дає суду підстави розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про що свідчить рекомендована повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 658, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника по наявних в справі документах.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача, його представника та третьої особи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

31 березня 2017 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 225/2017 за заявою чоловіка померлої ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом.

Відповідно до матеріалів спадкової справи від імені ОСОБА_3 було складено заповіт в користь ОСОБА_2 на все належне їй майно, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Будз Н.Є. 15 жовтня 2010 року за № 4291.

Спадкоємцями, які мають право на обов`язкову частку в спадщині є батько померлої ОСОБА_4 , як непрацездатний за віком та інвалід І групи, який прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву та мати померлої ОСОБА_6 , як непрацездатна за віком, яка спадщину прийняла, про що подала відповідну заяву, інших спадкоємців за законом на обов`язкову частку немає, що стверджується постановою про відмову вчиненні нотаріальної дії від 07.06.2019.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 у справі № 607/9311/17 встановлено, що легковий автомобіль марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску; причіп марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіп марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, були зареєстровані за ОСОБА_2 , де його частка у зазначених автомобілях складала 1/2 частину.

Отже, ОСОБА_4 має право на спадщину за законом в частці 1/12 вищевказаних транспортних засобів.

Враховуючи дане рішення суду, ОСОБА_4 звернувся до державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцького А.Я. із заявою з приводу вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (обов`язкова частка) на 1/12 частку легкового автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA 2004 року випуску; причіпу марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; вантажного автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіпу марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажного автомобіля марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Постановою від 07.06.2019 № 2539/02-31 державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 відмовив у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Також судом з`ясовано, що причіп марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; причіп марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажний автомобіль марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, були придбані ОСОБА_2 в ПП «Імпортавто», про що свідчать відповідні договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладених у 2016 році, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області від 04 лютого 2020 за № 31/19-502 вбачається, що в Регіональному сервісному центрі МВС в Тернопільській області відсутні документи реєстрації транспортних засобів, а саме: напівпричіп марки SCHMITZ модель S 01, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; сідельний тягач марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; напівпричіп марки SCHMITZ модель SCS 24, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; сідельний тягач марки DAF модель XF 105/460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , оскільки термін зберігання матеріалів реєстрації закінчився і були знищені у встановленому порядку.

Крім цього, Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області надав копії документів, на підставі яких проводились перереєстрація та зняття з обліку вищевказаних транспортних засобів, зокрема:

згідно долученого договору купівлі-продажу транспортного засобу 6220/18/001985 від 28.09.2018, ТОВ «Альфа-караван», який діяв на підставі договору комісії № 6220/18/001985 від 28.09.2018 як продавець передав у власність покупцеві ОСОБА_8 транспортний засіб марки DAF модель XF 105/460 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , оплата якого за договором становила 69 400,00 грн;

згідно долученого договору купівлі-продажу транспортного засобу 6220/18/002504 від 30.11.2018, ТОВ «Альфа-караван», який діяв на підставі договору комісії № 6220/18/002504 від 30.11.2018 як продавець передав у власність покупцеві ОСОБА_9 транспортний засіб сідловий тягач марки DAF модель XF 105/460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , оплата якого за договором становила 50 000,00 грн.

Щодо напівпричепа марки SCHMITZ модель S 01 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки SCHMITZ модель SCS24 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 вбачається, що дані транспортні засоби були зняті ОСОБА_2 з реєстраційного обліку для їх реалізації, про що свідчать його заяви № 185557834 від 17.07.2018, № 185773426 від 19.07.2018, висновки експертних досліджень № 20/6141/9655 від 17.07.2018 та № 20/6141/9726 від 21.07.2018, а також, акти огляду даних транспортних засобів від 13.07.2018.

Згідно з висновком експерта від 19.03.2021 № 15/16/17/18/19/21-22 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи встановлено, що дійсна ринкова вартість відчуження легкового автомобіля марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2004 року випуску, що визначалась без огляду автомобіля, на час розгляду справи становить 226 840,00 грн. Дійсна ринкова вартість відчуження вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460,2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі (VIN) НОМЕР_9 , колір кузова червоний, що визначалась без огляду колісного транспортного засобу, на час розгляду справи становить 536 145,00 грн. Дійсна ринкова вартість відчуження вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі (VIN) НОМЕР_10 , колір кузова білий, що визначалась без огляду колісного транспортного засобу, на час розгляду справи становить 536 320,00 грн. Дійсна ринкова вартість відчуження пів-причепу марки SCHMITZ моделі S 01, номер шасі (VIN) НОМЕР_11 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що визначалась без огляду колісного транспортного стану, на час розгляду справи становить 240 015,00 грн. Дійсна ринкова вартість відчуження пів-причепу марки SCHMITZ моделі SCS 24, номер шасі (VIN) НОМЕР_12 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що визначалась без огляду колісного транспортного стану, на час розгляду справи становить 207 797,48 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач бажає одержати грошову компенсацію за належну їй частку у спадковому майні та припинити своє право спільної власності, однак враховуючи те, що відповідач відчужив автомобілі: сідловий тягач марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , номер шасі (VIN) НОМЕР_9 , колір кузова червоний, вантажного автомобіля-сідлового тягача марки, моделі DAF XF 105.460, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі (VIN) НОМЕР_10 , колір кузова білий, пів-причепу марки SCHMITZ моделі S 01, номер шасі (VIN) НОМЕР_11 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пів-причепу марки SCHMITZ моделі SCS 24, номер шасі (VIN) НОМЕР_12 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в яких позивачу належить 1/12 частки, а автомобіль марки SUZUKI модель GRAND VITARA, 2004 року випуску перебуває у користуванні відповідача, є неподільною річчю, позивачем, не використовується, суд дійшов висновку, що частка позивача в спадковому майні становить 1/12 частки спірних автомобіля і тому слід стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості належної їй 1/12 частки спадкового майна, із врахуванням ринкової вартості даних транспортних засобів, визначеної висновком експерта від 19.03.2021 № 15/16/17/18/19/21-22 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частинами 1-2 статті 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що частка позивача в спадковому майні становить 1/12 частки спірних автомобілів, автомобілі є річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, крім цього майже всі відчужені, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача грошова компенсації вартості належної позивачу 1/12 частки спадкового майна, із врахуванням ринкової вартості даних транспортних засобів, визначеної висновком експерта від 19.03.2021 № 15/16/17/18/19/21-22 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновком експертизи Тернопільського відділення КНДІСЕ від 19.03.2021 №15/16/17/18/19/21-22, який покладено в основу оскаржуваного судового рішення, неправильно визначена ринкова вартість спірних автомобілів, оскільки на момент проведення такої експертизи дійсна ринкова вартість транспортних засобів розрахована за відсутності предмету дослідження, не заслуговують на увагу, оскільки ринкова вартість спірних автомобілів була визначена експертом із дотримання вимог законодавства, зокрема, з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Вказаний висновок експертизи відповідає вимогам статті 102 ЦПК України і стороною відповідача ОСОБА_2 не подано належних та достовірних доказів на спростування висновку експерта, в тому числі не заявлено клопотання про призначення повторної експертизи.

Також слід зазначити, що у випадку відчуження спірного спадкового майна відповідачем без згоди позивача та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спірне майно.

Суд першої інстанції підставно не взяв до уваги вартість автомобілів, яка вказана у договорі купівлі-продажу, оскільки вказана вартість визначена за домовленістю між покупцем та продавцем і не може відображати дійсну ринкову вартість автомобілів, крім цього, дійсна вартість майна визначається на момент розгляду справи, а не на час відчуження транспортних засобів.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Равліва Мирослава Ігоровича слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, поклавши їх на сторони в межах сум ними понесених.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О СТ А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Равліва Мирослава Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Головуючий: Н. М. Храпак

Судді: Б. О. Гірський

О.З. Костів