Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1308/24
Провадження по справі № 2-о/514/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кравченко П.А.,

за участю секретаря судового засідання - Мельниченко Н.М.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку площею 6, 71 га, розташовану на території колишньої Рівненської сільської ради села Рівне Одеська область, Болградський район, колишній Тарутинський район, яка належала їх на праві приватної власності.

26.09.2017 року, при зверненні в Тарутинську районну державну нотаріальну контору Одеської області, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть дружини вона ОСОБА_4 , а у Державному акті на право приватної власності на землю прізвище, ім`я та по батькові дружини зазначено як, - ОСОБА_5 . У зв`язку з чим ОСОБА_1 не може прийняти у спадщину земельну ділянку та позбавлений можливості здійснювати своє право користуватися і розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою, а тому вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та встановлення факту належності документу.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, просив суд розглянути справу у його відсутність, вимоги підтримує, про що надав відповідну заяву.

Представник заінтересованої особи: Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області заперечень проти вимог заявника не має та просив суд розглянути справу за його відсутності, про що надав на розгляд суду заяву.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації від 25 квітня 2003 року № 146/А-2003 ОСОБА_5 було надано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії РІ № 453010 від 26 липня 2003 року (а.с.11).

В зазначеному державному акті допущено помилку у імені та по батькові ОСОБА_6 , а саме зазначено « ОСОБА_7 »/, замість вірного « ОСОБА_8 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище ОСОБА_5 змінилося на « ОСОБА_9 » (а.с.19).

Згідно свідоцтва про смерть прізвище ім`я по батькові зазначено як « ОСОБА_10 » (а.с.8).

Постановою державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 26.09.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті його дружини - ОСОБА_10 , у зв`язку із розбіжностями у імені, по батькові останньої, ім`я по батькові якої у Державному акті зазначене як « ОСОБА_7 », тоді як у свідоцтві про смерть вона « ОСОБА_8 » (а.с.10).

З довідки Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 24.07.2018 року № 634 вбачається, що виправити помилку в зазначеному Державному акті на права приватної власності неможливо (а.с.20).

З листа Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області від 08.02.2024 року № С-85/01-21 встановлено, що виправити помилку у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії РІ № 453010 від 26 липня 2003 року неможливо та для вирішення даного питання рекомендовано було звернутись до суду (а.с. 13).

Факт належності Державного акту ОСОБА_10 підтверджується письмовими показами свідків ОСОБА_11 (а.с.21) та ОСОБА_12 (а.с.24).

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Метою встановлення відповідного факту є те, що без його встановлення заявник не зможе повноцінно реалізовувати свої права.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації його прав.

Оскільки відповідний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для захисту прав та інтересів заявника і для задоволення заяви шляхом встановлення факту належності.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Керуючись статтями 15, 16 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 10, 11, 13, 19, 43, 76-82, 89, 223, 247, 258-259, 263, 264, 265, 268, 293, 315, 319, 353-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , заінтересована особа: Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії серії РІ № 453010 від 26 липня 2003 року, виданому на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 25 квітня 2003 року № 146/А-2003, площею 6,71 Га, розташованої на території Рівненської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, де в графі «прізвище, ім`я, по батькові» зазначено « ОСОБА_5 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.А. Кравченко