ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5923/24
Провадження № 2-з/210/56/24
У Х В А Л А

іменем України

14 жовтня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Скотар Р.Є., розглянувши в письмовому провадженні матеріали заяви адвоката Сліпенького Романа Степановича (50002, м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова 35/23), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду надійшла цивільна справа за позовом адвоката Сліпенького Романа Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, відповідно до якої позивач просить суд: припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки, яке відбувається згідно виконавчого листа від 20.01.2016 року у справі №210/3707/15-ц; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки, яке відбувається згідно виконавчого листа від 20.01.2016 року у справі №210/3707/15-ц на час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що син позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 не проживає більше зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , оскільки остання перебуває у слідчому ізоляторі і відносно неї ведеться досудове розслідування, а батько повністю утримує сина, однак продовжує сплачувати аліменти за рішенням суду від 17.11.2015 року у справі №210/3707/15-ц.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до т.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У контексті того, що заходи забезпечення позову не можуть бути тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, необхідно звернутися до норм матеріального права в межах існуючих правовідносин.

Системний аналіз норм процесуального та матеріального права дає підстави стверджувати, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів, по суті вирішує спір, який ініціюється стороною. Отож, зазначений вид забезпечення позову розглядається як порушення вимог процесуального законодавства, оскільки стає по суті підміною рішення суду.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6грудня 2018року у цивільній справі №727/3856/18, від 20лютого 2020року у цивільній справі №754/4437/18, у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09вересня 2019року у цивільній справі №607/10896/19, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судами при застосуванні відповідних норм права.

Крім того, слід зазначити, що згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Зупинення виплат аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду.

Метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала відповідне клопотання, інших осіб, які є учасниками справи, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням судового рішення.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанови Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 524/188/18 (провадження № 61-38051св18) недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 у справі № 950/2492/19, провадження № 61-11673ск20.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Сліпенького Романа Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. Є. Скотар