02 жовтня 2024 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс" про проведення розрахунку при звільненні,
Ухвалою від 05 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
У поданій до суду заяві від 02 жовтня 2024 року представник позивача Шевчук В.С. просить здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 07 червня 2016 року прийнятий на посаду начальника енергетичного відділу ДП «Прикарпатзахідтранс» (в результаті реорганізації перейменовано на ТОВ «Прикарпатзахідтранс», що підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , заповненої 04 січня 1999 року.
08 липня 2021 року ОСОБА_1 подав ТОВ «Прикарпатзахідтранс» заяву з проханням звільнити його з підприємства за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням власником законодавства про працю, угод, умов трудового договору; в день звільнення видати йому на руки наказ про звільнення, трудову книжку, довідку про середню заробітну плату та довідку про розрахунок належних до виплати коштів при звільненні; виплатити в день звільнення розрахункові: заробітну плату, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану відпустку на день звільнення.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року у справі № 569/12490/23 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про припинення трудового договору, видачу трудової книжки та проведення розрахунку при звільненні задоволено частково. Припинено дію безстрокового трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», з 09 липня 2021 року за ч.3 ст.38 КЗпП України в зв`язку з невиконанням роботодавцем ТОВ «Прикарпатзахідтранс» законодавства про працю. Зобов`язано ТОВ «Прикарпатзахідтранс» видати ОСОБА_1 його трудову книжку із відповідними відмітками про його звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено через їх передчасність.

Наказом № 2-ЗВ про припинення трудового договору (контракту), виданим ТОВ «Прикарпатзахідтранс» 09 травня 2024 року на підставі рішення суду, ОСОБА_1 звільнений 09 липня 2021 року з посади начальника енергетичного відділу за п.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням внаслідок порушення власником законодавства про працю. Згідно з наказом, позивачу належить до виплати грошова компенсація за 13 невикористаних днів відпустки за період роботи з 22 липня 2020 року по 09 липня 2021 року.

З вказаним наказом позивач ознайомлений та трудову книжку отримав 14 травня 2024 року.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки позивач посилається на норми ст.47, 48, 235 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України), які були чинними до 10 червня 2021 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України (в редакції до 10 червня 2021 року), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним орану він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (ч.2 ст.47).

За положеннями ст.48 КЗпП України (в редакції до 10 червня 2021 року), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України (в редакції до 10 червня 2021 року), у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року, який набрав чинності 10 червня 2021 року, частину першу статті статті 47 КЗпП України викладено у новій редакції: "Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника". Частину другу статті 47 виключено.

Відповідно до ст.48 КЗпП України (в редакції Закону № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року), облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» трудова книжка була основним документом про трудову діяльність працівника згідно зі ст.48 КЗпП України та при влаштуванні на роботу працівник зобов`язаний був подавати трудову книжку. Після 10 червня 2021 року облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому подання трудової книжки при влаштуванні на роботу законом не визначено як обов`язкове.

Крім того, згідно з ч.5 ст.235 КЗпП України (в редакції Закону № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року), у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, з 10 червня 2021 року трудовим законодавством не передбачено відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі затримки з вини власника або уповноваженого ним органу видачі трудової книжки.

Позивач звільнений з посади 09 липня 2021 року наказом відповідача від 09 травня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», яким внесено зміни до ч.5 ст.235 КЗпП України.

Крім того, з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 1999-2022 звітні роки встановлено, що позивач з вересня 2021 року до січня 2023 року отримував заробіток в АТ «Укртранснафта» та ТОВ «Спеціалізована виробнича компанія «Енерго Альянс». Вказана обставина свідчить про відсутність у позивача перешкод в працевлаштуванні, пов`язаних з не видачею йому відповідачем трудової книжки, та, відповідно, про відсутність вимушеного прогулу.

За вказаних мотивів відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги суд зазначає таке.

За приписами ст.44 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З наказу про припинення трудового договору (контракту) № 2-ЗВ від 09 травня 2024 року встановлено, що позивачу належить до виплати грошова компенсація за 13 невикористаних днів відпустки в період з 22 липня 2020 року по 09 липня 2021 року. За нормами ст.44 КЗпП України позивачу також належить до виплати вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, оскільки трудовий договір з ним припинений внаслідок порушення власником законодавства про працю на підставі п.3 ст.38 КЗпП України.

За розрахунком позивача, який відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, компенсація за невикористані 13 днів відпустки становить 8542,69 грн, вихідна допомога - 59966,40 грн. Докази на спростування вказаних розмірів компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги у справі відсутні, як і докази проведення з позивачем повного розрахунку після пред`явлення вимоги про розрахунок.

Враховуючи вказані обставини та норми трудового законодавства, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги належить задовольнити.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, від сплати якого позивач звільнений.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір № 23-04/46 про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 18 квітня 2023 року, укладений між Адвокатським бюро «Шевчука Віктора» та ОСОБА_1 , розрахунок № 2 суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу згідно договору № 23-04/46 від 18 квітня 2023 року, складений 07 червня 2024 року, згідно з яким вартість правової допомоги становить 15000 грн, та платіжну інструкцію № @2PL155029 від 24 червня 2024 року про оплату правничих послуг згідно розрахунку № 2 від 07 червня 2024 року.

Враховуючи, що позов задоволено частково в розмірі 9 % від заявленої позивачем до стягнення суми, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1350 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про проведення розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 8542 (вісім тисяч п`ятсот сорок дві) грн 69 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 59966 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» на користь ОСОБА_1 1350 (одну тисячу триста п`ятдесят) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Котляревського, буд.18; .

Повне судове рішення складене 08 жовтня 2024 року.

Суддя