КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/4709/24 Головуючий у І інстанції - Борець Є.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Золочівської сільської ради про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, -

установив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , виконавчий комітет Золочівської сільської ради.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року визнано ОСОБА_2 недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено її опікуном.

Дворічний строк дії судового рішення підлягає закінченню 23 червня 2024 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 продовжує страждати розумовою відсталістю з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю (олігофренією в ступені вираженої дебільності), вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_2 продовжує потребувати опіки.

Просила суд, продовжити дію рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року у справі №359/871/21 про визнання фізичної особи недієздатною, строком на два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року у задоволенні зазначеної вище заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення закінчився строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною, а, також, відсутній висновок судово-психіатричної експертизи на підтвердження продовження хронічного, стійкого психічного розладу ОСОБА_2 , а, отже, з 23 червня 2024 року громадянка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_1 ) є дієздатною особою, а тому відсутні законні та обґрунтовані підстави для подальшого обмеження її дієздатності.

Вказує, що чинне законодавство України не містить поняття «вперше» та/або «вдруге» набрання законної сили рішенням суду, а тому така правова позиція суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення є прикладом правового нігілізму.

Суд першої інстанції фактично встановив строк дії судового рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною з 23 червня 2022 року по 08 квітня 2026 року (тривалістю майже чотири роки), чим порушив конституційні права громадянки ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що більше року справа №359/3352/23 про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна не розглянута судом першої інстанції, через оскарження ОСОБА_1 рішення виконкому в порядку цивільного судочинства (справа №359/3918/23).

Вважає, що оптимальним рішенням в цих обставинах було б ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною та поновити дієздатність ОСОБА_2 в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, порушив принцип рівності перед законом і судом усіх учасників цивільного процесу, залишивши поза увагою доводи заінтересованих осіб й наведені ними фактичні дані, що мали істотне значення для розгляду справи по суті.

Просила суд, скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 та поновити дієздатність ОСОБА_2 в повному обсязі.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, в обґрунтування якого зазначила, що вона звернулась до суду із заявою про продовження строку дії рішення у травні 2024 року, тобто у межах передбаченого ч. 7 ст. 300 ЦПК України.

До обставин, які свідчать що ОСОБА_2 через свою хворобу продовжує не усвідомлювати значення свої дій, не може керувати ними та потребує постійної сторонньої допомоги, слід віднести те, що підопічна стоїть на обліку у психіатра Комунального некомерційного підприємства «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» та проходить регулярні обстеження, що підтверджується довідкою від 28 квітня 2024 року №658 та довідкою від 03 квітня 2024 року №583.

Крім консультацій у зазначеному медичному закладі, у січні 2023 року ОСОБА_2 була проконсультована у психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» у м. Києві та у березні 2024 року у лікаря психіатра ТОВ «Медичний центр «Лікар і Я».

Вказує, що у своїй заяві вона зазначала, що відповідно до положень ч. 8 ст. 300 ЦПК України для визначення поточного стану підопічної слід призначити судово-психіатричну експертизу, проте судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Таким чином, зазначає, що твердження апелянта про те, що з 23 червня 2024 року ОСОБА_2 є дієздатною особою й відсутні законні та обґрунтовані підстави для подальшого обмеження її дієздатності ґрунтуються на помилковому трактуванні норм ЦПК України, та у жодному разі не можуть підміняти собою встановлену законом процедуру поновлення дієздатності.

Наголошує, що виключно висновок судово-психіатричної експертизи є єдиним доказом, який може підтвердити чи спростувати факт видужання або значного поліпшення психічного стану особи.

Зазначає, що оскарження Золочівською сільською радою рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року, у даній справі, має на меті не захист інтересів недієздатної ОСОБА_2 , а виключно розглядається як механізм усунення незручної її, ОСОБА_1 , яка намагається повернути у власність її племінниці ( ОСОБА_2 ) сімейну землю, що їй залишилась від батька, і яка була відчужена з використанням її безпорадного психічного стану.

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року визнано ОСОБА_2 недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено ОСОБА_1 опікуном.

Зі змісту резолютивної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року вбачається, що повний текст судового рішення був складений 23 травня 2022 року.

З наступного дня, а саме з 24 травня 2022 року, розпочався перебіг тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги.

У зв`язку з тим, що станом на 22 червня 2022 року апеляційні скарги не були подані учасниками справи, на підставі ч.1 ст.273 ЦПК України 23 червня 2022 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року вперше набрало законної сили.

16 листопада 2023 року, тобто через півтора року після набрання судовим рішенням законної сили, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року було поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за поданою нею скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою ОСОБА_4 , було закрито.

08 квітня 2024 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року вдруге набрало законної сили, відомості про що були внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що дворічний строк дії рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року розпочався 08 квітня 2024 року.

Перебіг цього строку закінчиться лише 08 квітня 2026 року.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення ОСОБА_1 із заявою про поновлення строку дії означеного судового рішення є передчасним.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч. 1, 6, 7 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного ч. 6 цієї статті.

За змістом ч. 8 ст. 300 ЦПК України, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому ст. 299 цього Кодексу (ч. 9 ст. 300 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції, наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини указав, що відповідно до національного законодавства саме опікун заявниці або орган опіки та піклування мали порушувати перед судом питання поновлення її цивільної дієздатності. Проте заяву опікуна було залишено без розгляду, оскільки опікун не з`явилася у судові засідання. Заявниця не мала процесуального статусу у цьому провадженні та не могла впливати на нього. У подальшому особиста заява заявниці щодо поновлення її цивільної дієздатності також не розглядалася, тому що ЦПК України не надає їй право подавати таку заяву. Водночас кодекс не вказує, що визнання недієздатності підлягає автоматичному судовому перегляду, а тривалість застосування такого заходу до заявниці не було обмежено у часі. Право звертатися до суду щодо перегляду рішення про визнання недієздатності є одним із найважливіших прав для відповідних осіб, адже у разі ініціювання такої процедури вона буде вирішальною для всіх прав і свобод, на які впливає визнання недієздатності. У цій справі не було доведено, що відповідні державні органи здійснювали ефективний нагляд за ситуацією заявниці, включаючи виконання обов`язків її опікуном, або що вони вживали необхідних заходів для захисту її інтересів (NATALIYA MIKHAYLENKO v. UKRAINE, № 49069/11, § 29, 37, 39, ЄСПЛ, 30 травня 2013 року).

Європейський суд з прав людини зазначив, що у справі «Наталія Михайленко проти України» встановлено, що відсутність можливості у недієздатної заявниці особисто звернутися із заявою про поновлення її дієздатності становила порушення її права на доступ до суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. Факти цієї справи є аналогічними. Хоча у 2017 році після подання цієї заяви до Суду до законодавства було внесено зміни, не можна ігнорувати те, що заявниця була визнана недієздатною з 2009 року і, таким чином, відповідно до національного законодавства вона тривалий час була позбавлена безпосереднього доступу до суду для оскарження рішення про визнання її недієздатною. З огляду на тривалість і серйозність обмеження, яке вплинуло на багато аспектів життя заявниці, у тому числі її приватне та сімейне життя, Суд, як і у справі «Наталія Михайленко проти України», дійшов висновку, що обмеження права заявниці на доступ до суду не відповідало пункту 1 статті 6 Конвенції (GORBATYUK v. UKRAINE, № 1848/16, § 22, 23, ЄСПЛ, 07 листопада 2019 року).

Проаналізувавши наведені норми, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що з 23 червня 2024 року громадянка ОСОБА_2 є дієздатною особою, а тому відсутні законні та обґрунтовані підстави для подальшого обмеження її дієздатності, є безпідставними.

Крім того, положенням ч. 4 ст. 300 ЦПК України встановлено, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка визнана недієздатною, у разі видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування, такої особи, визнаної недієздатною, або її адвоката.

Аналізуючи дану норму, колегія суддів доходить висновків, що дієздатність особи, яку було визнано недієздатною може бути поновлена лише шляхом скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Тобто, цивільна дієздатність ОСОБА_2 може бути поновлена лише у разі скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року у справі № 359/871/21.

Із заявою про скасування «першого рішення» має право звернутись опікун, члени сім`ї особи, визнаної недієздатною, орган опіки та піклування, або її адвокат.

Підставою для поновлення цивільної дієздатності є відповідний висновок судово-психіатричної експертизи, який засвідчує видужання або значне поліпшення психічного стану особи, яку було визнано недієздатною.

Як вбачається з матеріалів справи, жодної обставини, яка може бути підставою для поновлення дієздатності ОСОБА_2 не настало.

Колегія суддів звертає увагу, що ніхто з уповноважених осіб не звертався до суду із заявою про скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року у справі № 359/871/21.

Судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 не проводилось.

Будь-яких рішень, якими було б скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року не виносилось.

Отже, підстави стверджувати, що ОСОБА_2 є дієздатною, наразі відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в ст. 300 ЦПК України не передбачено «автоматичного» поновлення дієздатності особи у разі закінчення терміну дії «першого» рішення суду і не прийняття рішення про продовження терміну його дії.

Нормами ч. 4 ст. 300 ЦПК України чітко встановлена процедура поновлення дієздатності особи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви з тих підстав, що дворічний строк дії рішення Бориспільського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року закінчиться лише 08 квітня 2026 року, а тому звернення ОСОБА_1 із заявою про поновлення строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною є передчасним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба