Справа № 342/685/24
Провадження № 2/342/398/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , жительків АДРЕСА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_5 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ». Згідно довідки Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 04.09.2023, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Відповідно до витягу з погосподарської книги по господарству, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 - голова господарства, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_3 зять; ОСОБА_2 дочка; ОСОБА_6 онука. Право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну власність членів припиненого колгоспного двору. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме, вказаний житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померлий ОСОБА_5 залишив заповіт, згідно якого, належний йому житловий будинок, а також інше належне йому майно, заповів дружині ОСОБА_1 . Таким чином, позивач ОСОБА_1 претендує на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому. Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що позивач не надав нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14 травня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначено на 11 червня 2024 р. о 09.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2); витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_5 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та інформацією про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ». Відповідно до витягу з погосподарської книги по господарству, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 - голова господарства, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_3 зять; ОСОБА_2 дочка; ОСОБА_6 онука. На момент припинення колгоспного двору, його членами були: ОСОБА_5 - голова господарства, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_3 зять; ОСОБА_2 дочка; ОСОБА_6 онука. Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/5 частці кожного. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 р., коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 належало право власності по 1/5 частці майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратив право на частку в його майні. Виходячи із аналізу норм чинного законодавства України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мають право кожний на 1/5 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку в порядку спадкування (справа №342/685/24, провадження №2/342/460/2024) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (справа № 342/685/24, провадження №2/342/398/2024), присвоєно об`єднаній справі № 342/685/24, провадження №2/342/398/2024.

Призначене підготовче засідання 28 червня 2024 року було відкладено на 09:00 год. 08 серпня 2024 року, у зв`язку з неявкою учасників справи в підготовче засідання.

08 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку в порядку спадкування. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання 09 жовтня 2024 року не з`явилися.

Позивач (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 до суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Заявлені нею позовні вимоги в даній справі підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду надіслали заяви, в яких просили судовий розгляд справи проводити за їх відсутності. Заявлені ними зустрічні позовні вимоги в даній справі підтримують в повному обсязі, просять їх задовільнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 18 вересня 1987 року Виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області, на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Дане домоволодіння зареєстроване в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 та записано в реєстрову книгу за № 447.

Згідно даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 р. нерухоме майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1 (17 го вересня, 20) належить ОСОБА_5 відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 18.09.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12.08.1987 р., реєстровий № 447, що доводиться копією Інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно згідно архівних даних Вих № 79971 від 28.04.2024 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 (колишня вул. Затишна, 20, АДРЕСА_3 був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що доводиться довідкою № 219 від 26.04.2024, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 384505389 від 26.06.2024, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За домогосподарством, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , закріплені земельні ділянки, а саме: 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,5500 га для ведення особистого селянського господарства, 0,3424 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що доводиться довідкою № 220 від 26.04.2024, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , споруджено в 1967 р., господарські будівлі та споруди - в 1970 та 1973 роках.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП ОСОБА_8 на підставі договору № 01254/С від 26.04.2024, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , станом на 26.04.2024 становить - 129 522 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI (далі - ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно ксерокопій по господарських книг Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, наданих Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві, суспільна група колгосп. проживали:

-за 1983-1985 р.р.: ОСОБА_5 , 1938 р.н., голова сім`ї, місце роботи - колгосп «Ленінським шляхом», колгоспник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, місце роботи - колгосп «Ленінським шляхом», оператор, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, ОСОБА_12 , 1983 р.н., внук;

-за 1986-1990 р.р.: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, місце роботи - колгосп «Ленінським шляхом», колгоспник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, місце роботи - колгосп «Ленінським шляхом», оператор, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, вибула 24.11.1987, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, вибув 15.01.1988, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, ОСОБА_15 , 1983 р.н., внука, вибула 24.11.1987, ОСОБА_16 , 1969 р.н., невістка, ОСОБА_17 , 1990 р.н., внук, ОСОБА_18 , 1990 р.н.;

-за 1991-1995 р.р.: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, місце роботи - колгосп «Ленінським шляхом», колгоспник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, місце роботи - колгосп «Ленінським шляхом», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зять, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внука, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , внук.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , станом на 15.01.1988 по АДРЕСА_4 , не проживали, що доводиться довідкою № 390 від 24.09.2024, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по вулиці 17 Вересня, 20 (в даний час вулиця Затишна, 22) були зареєстровані: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується довідкою № 150 від 08.03.2024, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 є « ОСОБА_20 » стверджується копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2018 року по справі № 342/923/18 (провадження № 2/342/644/2018).

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на праві спільної власності належав по 1/5 частці колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_21 .

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За заповітом від 13 липня 2011 року, посвідченим секретарем Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 34, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , уродженець с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, який проживає по АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким житловий будинок, який належить йому на правах особистої власності, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і усю спадщину, права, які належать йому на момент складання заповіту, заповів дружині ОСОБА_1 . Даний заповіт є чинним та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 51440320, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №28081667, виданої 15.09.2011.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації смертей 15 липня 2011 року складено відповідний запис № 20, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 15 липня 2011 року Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що стверджується довідкою № 149 від 08.03.2024, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_5 , 1938 року народження та ОСОБА_22 , 1939 року народження, були подружжям, 02 червня 1963 року одружилися, в книзі записів актів громадянського стану про одруження відповідний запис № 13 від 02 червня 1963 року, стверджується копією свідоцтва одруження серія НОМЕР_2 , виданого 02 червня 1963 року.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 (позивач, відповідач за зустрічним позовом), яка прийняла спадщину після його смерті. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 471/2011 (Номер у Спадковому реєстрі № 51709624), заведену після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.09.2011.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_15 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , державний нотаріус відмовила у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 квітня 2024 року за № 1094/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_23 .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку по 1/5 частці кожному. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 .

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 через відсутність (втрату) правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦПК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Судом встановлено, що частки у майні колгоспного двору належатьОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у силу закону. Неоформлення права власності документально не позбавляє їх права на належні їм частки у майні колгоспного двору.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , оскільки1/5 частка успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_5 та 1/5 частка даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору. В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає до задоволення, а саме за відповідачами (позивачами за зустрічним позовом) слід визнати право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , за кожним, що належала їм як колишнім членам колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297, 355-356, 368-370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позовОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасники справи:

-позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

-відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ;

-відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ;

-відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Судове рішення складено 09.10.2024.

Суддя: Федів Л. М.