ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1411/23

Провадження № 22-ц/4820/1149/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ізяславської міської ради, Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення аліментів та встановлення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2024 року (суддя Пашкевич Р.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В серпні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізяславської міської ради, про стягнення аліментів та встановлення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою та не має свого власного житла, вона не може утримувати дитину, а також забезпечити належні умови для його проживання та виховання.

З 11.10.2022 син постійно проживає з батьком та повністю перебуває на його утриманні. ОСОБА_2 створені всі належні умови для проживання сина, він виховується у сім`ї де його люблять та ним опікуються.

При цьому, ОСОБА_3 за цей час жодного разу не відвідала сина, який майже її не пам`ятає, так як з нею не проживає, не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавилася його життям та не приймала участі у його вихованні.

Також позивач зазначає, що син ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям, що в свою чергу потребує постійного обстеження та лікування.

Оскільки ОСОБА_2 не досяг згоди з ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання спільного сина разом із ним, просить визначити місце проживання малолітнього сина разом із батьком, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття сина.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначено про необхідність розпочати стягнення аліментів з 24.08.2023 і проводити щомісячно до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору. У решті позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дитини з батьком відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано факт існування розбіжностей з приводу місця перебування спільного з відповідачкою сина ОСОБА_4 . Звертає увагу, що судом встановлено проживання сторін за різними адресами, в той час, як син ОСОБА_4 знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , тобто за місцем перебування скаржника та знаходиться на повному забезпеченні і догляді останнього, оскільки відповідачка не має належних побутових умов для проживання їх сина, не проводить з ним спільного часу, не зацікавлена в його вихованні. При цьому, вважає, що відповідачка, як матір дитини, має право на побачення з ним та переміщення його, в тому числі і до свого місця проживання, але цим правом вона може зловживати із корисливою метою, саме тому для збереження та забезпечення прав та законних інтересів дитини, для її зростання в оточенні піклуванні та турботи в належних умовах, є необхідним встановити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою в АДРЕСА_1 .

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність спору в цій частині, у зв`язку із чим вийшов за межі своїх повноважень, не постановивши ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачкою позову.

Окрім того, судом досліджені, проте не враховані докази відсутності зацікавленості відповідачки у вихованні сина ОСОБА_4 ; відсутність за місцем проживання останньої належних побутових умов для проживання малолітнього сина. Разом з тим, відповідачка абсолютно не зацікавлена у взаємодії з дитиною, що підтверджується не відвідуванням його протягом тривалого часу та не наданням нею необхідної уваги та турботи щодо сина.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24.07.2024 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військову частину НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_2 до ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 27.07.2022 Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). (а.с. 13)

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 194 від 11.08.2023, до складу сім`ї, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його бабуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 15)

Згідно з довідками №6822-, №6822- від 18.05.2022 та інформації управління соціального Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №24-18/2070 від 30.08.2023, ОСОБА_3 взята на облік як внутрішньо переміщена особа 08.04.2022, та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 11-12)

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з жовтня 2022 року фактично проживає, та з 11 серпня 2023 року зареєстрований з батьком ОСОБА_2 - позивачем по справі.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Згідно з положеннями ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків, і лише у разі не досягнення ними згоди з цього питання, спір між батьками може бути вирішений судом або органом опіки та піклування.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сторони врегулювали питання щодо місця проживання малолітньої дитини, їх спільний син за взаємною згодою обох батьків проживає із батьком ОСОБА_2 по теперішній час, і мати дитини жодних заперечень з приводу проживання сина із батьком не має і не мала, про щодо вона підтвердила і в суді першої інстанції, також погодилася на сплату аліментів на утримання дитини.

При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення відповідачкою будь-яких дій, спрямованих на порушення такої домовленості, наявність розбіжносте у вирішенні вказаного питання та чинення перешкод у проживанні дитини з батьком. Доводи апеляційної скарги також не містять посилань на такі докази.

А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між сторонами склались правовідносини щодо визначення місця проживання дитини, які ґрунтуються на їх спільній згоді, а тому, права позивача щодо визначення місця проживання його дитини не є порушеними, невизнаними або оспорюваними, а тому вони і не потребують на даний час ефективного судового захисту.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не постановлялась ухвала про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки таке процесуальне порушення не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення місця проживання дитини залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай