Справа № 337/3661/24
Провадження №2/337/1629/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Черкашин І.І. звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 часткуквартири за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.04.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що в той же день у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 258.

Від сумісного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які наразі мешкають разом з Позивачем.

Спільне життя з Відповідачем не склалося, протягом останнього часу шлюбні відносини між подружжям фактично призупинились. На даний момент відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї, проживають окремо. Не мають спільного бюджету. Фактично сім`я припинила своє існування. За період шлюбу, шляхом купівлі-продажу, сторонами за спільні кошти було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_2 . Правовстановлюючі документи на спільне нерухоме майно придбане у шлюбі сторін оформлені на ім`я Відповідача.

Вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача'.

Проте, на даний час, у спірній квартирі мешкає виключно Позивач зі спільними дітьми сторін, однак Відповідач зайняв у відношенні спільного майна подружжя деструктивну позицію, а саме вважає квартиру виключно власним майном, що Відповідач сприймає як майбутню загрозу раптового виселення її з дітьми з квартири. Від будь-яких форм спілкування з Позивачем Відповідач ухиляється.

Подружжю не вдалось досягти взаємної згоди в питанні мирного, позасудового поділу спільного майна. Що істотно порушує права та законні інтереси Позивача, зокрема, володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2024 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.

15.08.2024 року, ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Булдигіна М.С. надіслала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, наполягає на задоволенні позовних вимог. З приводу стягнення судових витрат просить стягнути виключно витрати зі сплати судового збору без стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення. Просить стягнути з нього 50% судового збору.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26.04.2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 258.

Сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки ОСББ «Світла 6» від 13.06.2024 року, позивачка ОСОБА_1 і діти ОСОБА_3 , 2015 року народження, ОСОБА_4 2019 року народження фактично проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі продажу від 13.10.2016 року, відповідач ОСОБА_2 за згодою позивачки ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Договір посвідчено 13.10.2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. і зареєстровано у реєстрі за №1514.

Відповідно до інформації з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 69,07 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд виходить з того, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, в силу якої набуте за час шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку (доходу). Спростувати цю презумпцію може той із подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільності майна на певний об`єкт, надавши відповідні докази, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суду не надано доказів того, що між сторонами у справі, укладались договори щодо розпорядження та користування спірним майном.

Положеннями статті 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Незалежно від того, на кого з подружжя зареєстроване право власності на майно, придбана ними квартира, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, а тому за кожним із них визнається право власності на її частину.

Враховуючи зазначене, суд дійшов про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, а саме квартири, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на викладені обставини, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки 50% понесених нею судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1930 грн., а решту 50% повернути позивачці з державного бюджету.

Керуючись ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1930 грн.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 1930 грн., сплачений за квитанцією до платіжної інструкції № ПН249727 від 25.06.2024 року.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 14.10.2024 року.

Суддя: І.Г. Кучерук