Справа № 132/3942/23
Провадження № 2/132/192/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" січня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік- ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема частка у квартрі АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на частку в квартирі не має можливості в зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло та у свідоцтві про шлюб прізвище померлого чоловіка значиться « ОСОБА_1 », а в свідоцтві про смерть « ОСОБА_2 », через що вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи наявна заява, в якій остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності.

Уповноважений представник Калинівської міської ради-Трохименко М.В. в підготовче засідання також не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із ч.4 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України 2004 р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Крім того, у відповідності до п.п.1, 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судовупрактику усправах проспадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно положень ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача- ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема частка у квартирі АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті чоловіка позивач прийняла відповідно до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном так як постійно проживала з покійним та продовжує проживати в спільній квартирі по теперішній час, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання, а також заявами громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1999, виданого виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_7 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . Частки в квартирі не визначені.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Аналогічного за змістом правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження№ 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18).

Аналіз норм статей 368, 369, 370 ЦК України дає підстави для висновку, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на частку в квартирі позивач не має можливості в зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло та у свідоцтві про шлюб прізвище померлого чоловіка значиться « ОСОБА_1 », а у свідоцтві про смерть « ОСОБА_2 ».

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе встановити юридичні факти визнати за позивачем право власності на 1/3 частку спадкового майна у квартирі АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 315-319, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який записаний у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 як ОСОБА_2 , є покійним чоловіком ОСОБА_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 листопада 1999 року виконкомом Калинівської міської ради на підставі рішення № 538 від 11.11.1999 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_2 , як спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: