Справа № 372/5359/24
Провадження № 2-з-66/24
У Х В А Л А

09 жовтня 2024 року м. Обухів

Суддя Обухівського районного суду Київської області Рабчун Р.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Харицької Анастасії Миколаївни, про забезпечення позову в порядку письмового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Харицька А.М. звернулася до Обухівського районного суду Київської області через систему «Електронний суд» із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 184 755, 00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу було передано для розгляду судді Рабчуна Р.О.

У відповідності до вимог ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, судом витребувана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Згідно відповіді № 828019 від 04.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 07.10.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 09.10.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплату аліментів та призначено дату підготовчого судового засідання.

Крім того, представником позивача ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову від 08.10.2024 року.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Рабчуну Р.О.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить: вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів шляхом:

-накладення арешту на об`єкт рухомого майна, а саме: транспортний засіб (автомобіль) MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 ;

-встановлення заборони Головному сервісному центру МВС України та його структурним підрозділам здійснювати перереєстрацію транспортного засобу - MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина постійно проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/1310/17 від 21.07.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Обухівським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області ВП №54530494 від 28.08.2017.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів, утворилася заборгованість у розмірі 184 755 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. За приписами ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, враховуючи норми Сімейного кодексу та актуальні висновки Верховного Суду, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів у розмірі 184 755 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп., що відповідає розміру заборгованості відповідно до розрахунку.

Згідно інформації з наявної в АСВП відповіді на запит №218886662 від 06.08.2024, 07:14 Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником фізичною особою підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, то ОСОБА_2 за 1 квартал 2024 року має суму нарахованого доходу: 25 084,00 грн, з них сума утриманого податку: 4 515,12 грн.

При цьому, відповідно до інформації наданої ГСЦ МВС України (відповідь на адвокатський запит №31/2724АЗ288672024 від 01.10.2024), ОСОБА_2 володіє двома транспортними засобами, а саме: MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 придбаний у власність 16.09.2021 року, та ВАЗ , (2008), № куз. НОМЕР_3 придбаний у власність 28.02.2009 року. Відповідно до сайту AUTO.RIA.com вартість автомобіля MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222 2004-2007 року виписку становить приблизно 360 000,00 грн, тобто сума достатня для погашення заборгованості по сплаті аліментів та пені.

Оскільки, відповідач не має достатньої суми доходів для погашення заборгованості, то єдиним способом забезпечити виконання рішення у даній справі є накладення арешту на транспортний засіб (автомобіль) MERCEDESBENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 та встановлення заборони відповідачу вчиняти дії з відчуження (продаж, дарування, тощо) автомобіля MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 та встановлення заборони Головному сервісному центру МВС України та його структурним підрозділам здійснювати перереєстрацію вказаного транспортного засобу.

ОСОБА_1 зазначає, що накладення арешту на спірний об`єкт рухомого майна, заборона його відчуження та заборона вчинення будь-яких дій стосовно цього майна є ефективним та одночасно співмірним заходом забезпечення позову про стягнення коштів з ОСОБА_2 , оскільки у разі задоволення такого позову, за рахунок спірного рухомого майна буде можливо погасити вимоги ОСОБА_1 . При цьому, відчуження автомобіля MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 на користь іншої особи може ускладнити чи унеможливити виконання такого судового рішення, а позивач не зможе захистити свої права.

До того ж, накладення арешту на спірне рухоме майно та заборона вчиняти певні дії щодо цього майна не завдасть шкоди та збитків власнику цього майна ОСОБА_2 , не позбавить його права на володіння та користування вказаним рухомим майном, а лише тимчасово обмежить право останього реалізувати вказане майно третім особам (наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.01.2022 у справі № 908/964/21 (908/2696/21).

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Водночас вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

До того ж, за обставин звернення з позовом саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

Судом встановлено, що відповідно до інформації наданої ГСЦ МВС України (відповідь на адвокатський запит №31/2724АЗ288672024 від 01.10.2024), ОСОБА_2 на праві власності належить наступне майно, а саме: MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 придбаний у власність 16.09.2021 року, та ВАЗ , (2008), № куз. НОМЕР_3 придбаний у власність 28.02.2009 року.

Згідно роз`яснень наведених у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно п. 20 Постанови пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, поданих в обґрунтування заяви про забезпечення позову, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні документів, доданих до заяви, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Харицької Анастасії Миколаївни, про забезпечення позову в порядку письмового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплату аліментів задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 .

Заборонити Головному сервісному центру МВС України та його структурним підрозділам здійснювати перереєстрацію транспортного засобу - MERCEDES-BENZ E 320 CDI 3222, (2004), № куз. НОМЕР_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити сторонам для відома, компетентним органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Суддя Р.О. Рабчун