УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Мукачево Справа №303/4959/24

2-о/303/267/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Кость В.В.,

секретар судового засідання Чухайло К.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: (1) ОСОБА_2 ;

(2) Виконавчий комітет Мукачівської міської ради

про призначення опікуном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення його опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що свого часу батько заявника ОСОБА_3 був опікуном недієздатного ОСОБА_2 , тобто сина першої дружини ОСОБА_4 (матері заявника).

Після смерті батька заявника опікуном ОСОБА_2 стала його дружина ОСОБА_5 , однак остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За доводами заявника, наразі він є єдиним членом сім`ї недієздатного ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства внаслідок психічних розладів, та фактично здійснює опіку над ним, а тому просить суд призначити його опікуном.

Ухвалою суду від 13.06.2024 передану на розгляд суду заяву залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків.

8 липня 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про усунення недоліків та подав нову редакцію заяви про призначення його опікуном.

На підставі ухвали суду від 09.07.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі.

24 липня 2024 року від заінтересованої особи (2) надійшли до суду письмові пояснення, в яких уповноважений представник звернув увагу на те, що зміст заяви ОСОБА_1 не відповідає вимогам процесуального закону щодо її обґрунтованості, не вказано родинні чи інші відносини між заявником та ОСОБА_2 . Крім того, заявник є військовослужбовцем, що на погляд Виконавчого комітету Мукачівської міської ради позбавляє його можливості виконувати обов`язки опікуна, і лише після демобілізації у передбаченому Законом порядку заявник може ініціювати питання про призначення його опікуном. Таким чином, Виконавчий комітет Мукачівської міської ради вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви.

Від заявника через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву просить задоволити.

Належним чином повідомлений ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Від уповноваженого представника виконавчого комітету Мукачівської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами. Попередньо представником також було подано через канцелярію суду подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про те, що ОСОБА_1 може бути призначений опікуном.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з даними свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_1 від 08.05.2024 батьками заявника є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 12).

В матеріалах справи міститься копія рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області (на російській мові) від 8 квітня 2011 року по справі №2о-85/11, зі змісту якого вбачається, що у 2011 році ОСОБА_3 (батько заявника) звертався до суду із заявою про призначення його опікуном над ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Також у вказаному судовому акті зазначено, що ОСОБА_2 було визнано недієздатним на підставі рішення новоуренгойського суду російської федерації від 24.12.1999, а його опікуном призначена мати (колишня дружина ОСОБА_3 ) ОСОБА_4 , яка померла. Цим рішенням суду ОСОБА_3 (батька заявника) було призначено опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

В подальшому, на підставі рішення суду від 08.11.2016 року по справі №303/6456/16-ц опікуном заінтересованої особи (1) призначено ОСОБА_5 , тобто дружину батька заявника (а.с. 9-10).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 24.04.2024, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до даних довідки «справка Сер ВТЭ-15 №013838» від 01.06.1992, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства другої групи, непрацездатний, потребує стороннього догляду і нагляду. Рекомендовано лікування у психіатра.

Заявник та заінтересована особа (1) проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.05.2024 виданою ЦНАП Мукачівської міської ради (а.с. 19), витягом з реєстру територіальної громади від 25.01.2024 (а.с.17).

Згідно з даними витягу інформаціно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 станом на 08.05.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.14). Також він не перебуває на «Д» обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті «КНП Лікарні Святого Мартина», що підтверджується довідкою медичного закладу наявною в матеріалах справи (а.с 18).

Відповідно до висновку №342 про стан здоров`я заявника від 14.05.2024, ОСОБА_1 здоровий та за станом здоров`я може бути опікуном.

З довідки про доходи №09/141 від 02.05.2024, виданої військовою частиною НОМЕР_3 за період листопада 2023 по квітень 2024 вбачається, що загальна сума доходу заявника, за винятком утримань та аліментів, становить 167112,01 грн. (а.с. 23).

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд також виходить з того, відповідно до частини першої статті 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 Цивільного кодексу України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 Цивільного процесуального кодексу України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування (ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі.

Поряд з цим, у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року по справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зазначено, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, проте без доведення передбачених законом умов воно не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку. Для суду таке подання має лише рекомендаційний характер.

Як вбачається із витягу з рішення Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про видачу подання від 08.10.2024 №335, Виконавчий комітет Мукачівської міської ради вирішив видати подання щодо можливості призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над недієздатним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з додатком 1 до даного рішення.

Відповідно до змісту подання ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 звернувся до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради із заявою про видачу подання щодо можливості призначення його опікуном над братом ОСОБА_2 , який 24 грудня 1999 року рішенням новоуренгойського міського суду визнаний недієздатним.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.09.2024 встановлено, що ОСОБА_1 військовослужбовець, проживає разом з братом за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні.

Зі слів потенційного опікуна, він піклується про брата, забезпечує його всім необхідним, так як інших родичів немає.

За станом здоров`я ОСОБА_1 може виконувати обов`язки опікуна, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на зазначене, орган опіки та піклування вважає, що ОСОБА_1 може бути призначений опікуном над недієздатним ОСОБА_2 .

Поряд з цим, у наданому суду поданні відсутні фактичні дані щодо можливості здійснення заявником обов`язків опікуна з урахуванням того, що він є діючим військовослужбовцем.

В свою чергу, у постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року по справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 Цивільного кодексу України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 239 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Слід констатувати, що в матеріалах справи немає медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_2 на час звернення заявника до суду.

Надану копію довідки ВТЕК «справка Сер ВТЭ-15 №013838» від 01.06.1992, суд вважає недостатнім доказом в розумінні ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, крім того, вона не містить інформативних даних щодо фактичного стану здоров`я ОСОБА_2 на час розгляду даної справи судом.

Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає недоведеним той факт, що на даний час ОСОБА_2 за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Поряд з цим, як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2011 по справі №2о-85/11, рішенням новоуренгойського суду російської федерації від 24.12.1999 ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено опікуном його матір ОСОБА_4 , яка померла.

В подальшому, на підставі судових рішень від 8 квітня 2011 року по справі №2о-85/11, та від 08.11.2016 року по справі №303/6456/16-ц ОСОБА_2 призначались інші опікуни, а тому заявник вважає, що в даних судових рішеннях «встановленні обставини підтвердження недієздатності ОСОБА_2 та опікунства щодо нього, тому в силу ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України ці дані є преюдиційними».

В контексті наведеного, слід зазначити, що відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з цим, за змістом наведеної норми преюдиційного значення набувають виключно встановлені судовим рішенням факти, а не правові висновки суду та/або результат розгляду конкретної справи.

Наведене узгоджується зі змістом ч. 7 цієї ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду.

Схожі за змістом правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 року по справі № 160/5671/21.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обов`язковою умовою для встановлення над особою опіки та призначення опікуна є чинне на території України рішення про визнання особи недієздатною, а тому, суд не може взяти до уваги в даному випадку рішення новоуренгойського суду російської федерації від 24.12.1999, копія якого відсутня у матеріалах справи та перевірити дійсність якого на теперішній час суд позбавлений можливості.

Крім того, відповідно до частин шостої восьмої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Тобто, чинним законодавством передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для позбавлення особи дієздатності.

Поряд із цим, на необхідності періодичного перегляду підстав для позбавлення особи дієздатності наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008).

З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи та законодавчих приписів, оскільки в матеріалах справи немає судового рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним, яке є чинним на території України, суд вважає недоведеним той факт, що на даний час ОСОБА_2 за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і, відповідно, потребує встановлення над ним опіки та призначення опікуна, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 60, 62, 63 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 12, 13, 258, 260, 300, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуном - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Ухвала відповідно до пункту 36 частини 1 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

4. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересовані особи: (1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

(2) Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, 89600, м.Мукачево, пл.Духновича 2.

Суддя В.В. Кость