Ухвала

Іменем України

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 374/56/22

провадження № 61-16413ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Клапчука Федора Петровича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» звернулася до суду з позов, у якому просив з відповідача на свою користь кошти у розмірі 56 317,27 грн, з яких: 18 645,58 грн - тіло кредиту; 37 671,69 грн - заборгованість зі сплати відсотків за період з 21 серпня 2020 року до 03 лютого 2022 року.

Ржищівський міський суд Київської області рішенням від 08 червня 2022 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором кредитної лінії від 28 квітня 2020 року № В-54/035/20/199/04С у розмірі 56 317,27 грн, з яких: 18 645,58 грн - тіло кредиту; 37 671,69 грн - заборгованість зі сплаті відсотків за період з 21 серпня 2020 року до 03 лютого 2022 року. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф. П. 29 вересня 2023 року звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що відповідач не була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції, не була належним чином повідомлена про результати розгляду справи та не отримувала копії оскаржуваного рішення.

Київський апеляційний суд ухвалою від 18 жовтня 2023 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Клапчука Ф. П. на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 червня 2022 року на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

17 листопада 2023 року адвокат Клапчук Ф. П. як представник ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту Верховного Суду скріплену електронним цифровим підписом касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати до суду нову редакцію касаційної скарги оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, оскільки в ній не було зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету та відсутній 3 аркуш касаційної скарги; надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи та документ про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

27 листопада 2023 року адвокат Клапчук Ф. П. як представник ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду подав засобами поштового зв`язку документ про сплату судового збору, уточнену касаційну скаргу та її копії для учасників справи.

В уточненій касаційній скарзі адвокат Клапчук Ф. П. як представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції, не була належним чином повідомлена про розгляд справи та не отримувала копії рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 червня 2020 року. На переконання заявника, зазначені обставини є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційним судом встановлено, що про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами ОСОБА_1 було повідомлено судом першої інстанції належним чином.

Так, 12 травня 2022 року ОСОБА_1 особисто отримала копію ухвали Ржищівського міського суду Київської області від 05 травня 2022 року про відкриття провадження у справі та матеріали позову з додатками, що підтверджується її розпискою у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення.

Крім того, 14 червня 2022 року ОСОБА_1 отримала копію рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 червня 2022 року, що також підтверджується її розпискою у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Апеляційну скаргу на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 червня 2022 року було подано адвокатом Клапчуком Ф. П. як представником ОСОБА_1 , 29 вересня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення суду.

В апеляційній скарзі адвокат Клапчук Ф. П. як представник ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 червня 2022 року, мотивуючи її тим, що відповідач не була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції, не була належним чином повідомлена про результати розгляду справи та не отримувала копії оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

У пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» Європейського суду з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення. Однак заявник на навів таких обставин.

Встановивши, що адвокатом Клапчуком Ф. П. як представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу 29 вересня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а обставини передбачені пунктами 1, 2 частини другої статтею 358 ЦПК України відсутні, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Клапчука Федора Петровича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов