У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ФОП ОСОБА_1 через представника - адвоката Хобту Ю.М. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 25.09.2024 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

10.10.2024 представник відповідача - адвокат Діхтяренко О.М. звернулась до суду з заявою про закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що заборгованість відповідачем погашена, а отже відсутній предмет спору.

11.10.2024 представник позивача - адвокат Хобта Ю.М. звернувся до суду з заявою про закриття провадження по справі та повернення судового збору у зв`язку з тим, що заборгованість відповідачем погашена, а отже відсутній предмет спору.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. В разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п.4 ч.1 та ч.ч.2,3 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, або повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи викладене та те, що підстав для не прийняття відмови від позову та задоволення заяви про закриття провадження по справі судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Щодо стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 16 352,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У відповідності до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з огляду на викладене, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктами 1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 352,00 грн. стороною позивача надано: договір № 25-05 про надання правової (правничої) допомоги від 25.05.2024 року; додаткову угоду № 1/0907; акт приймання - передачі наданої правової (правничої) допомоги від 09.07.2024 року, ордер адвоката.

За змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Слід зазначити, справи даної категорії є нескладними виконані адвокатом роботи (надані послуги), зважаючи на викладене вище не є об`ємними; обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на вищевикладене також не є великим; ціну позову, яка складає 12 591,17 грн.

Вирішуючи заяву про компенсацію понесених витрат на правову допомогу, суд дослідив та оцінив додані заявником документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації, зокрема чи відповідають зазначені в документах дані характеру та обсягу правничої допомоги. Проаналізувавши обставини справи та факт добровільного виконання відповідачем заявлених позовних вимог, враховуючи відсутність вжиття захолів досудового врегулювання, обсяги наданих адвокатом послуг правничої допомоги, приймаючи до уваги, що справа відноситься до категорії малозначних справ та не становить значної складності, враховуючи співмірність з ціною позову, керуючись принципом пропорційності, достатності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позову про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 255, 133, 137. 141 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Хобти Юрія Михайловича про відмову від позову та стягнення судових витрат, задовольнити частково.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійно-правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Позивач Фізична особа-підприємиць ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали суду складено 14.10.2024.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва О.Б. Саламон