ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8223/24 Справа № 199/2119/24 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О. Пищиди М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу адвоката Скочко Ольги Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вони із відповідачем перебувають у шлюбі, але проживають окремо, у різним містах та вже більше 5 років не спілкуються. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ №199/3204/22 від 05 серпня 2022 року про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13 червня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. ОСОБА_5 зарахований з 01 вересня 2023 року на навчання за державним замовленням на денному відділенні Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Вона намагається забезпечувати синів усім необхідним, але самотужки це робити важко, у зв`язку з військовим станом, основну роботу вона втратила і їй стало складно самостійно утримувати двох дітей. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в період його навчання, оскільки він офіційно працює та має постійний дохід, тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , який продовжує навчання, щомісяця у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою та до закінчення навчання, або до досягнення 23-річного віку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000 грн., щомісячно, які підлягають індексації відповідно закону, починаючи стягнення з 20 березня 2024 року та до закінчення навчання 30 червня 2027 року, або до досягнення 23-річного віку за умови, що дитина буде продовжувати навчання. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Не погодившись з таким рішенням, адвокат Скочко О.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині розміру та способу стягнення аліментів, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд самовільно, всупереч позовної заяви змінив спосіб стягнення аліментів. Жодного доказу на підтвердження того, що у відповідача знаходяться на утриманні батьки він не надав, крім того батько відповідача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а мати відповідача мешкає самостійно в м.Тернопіль, отримає пенсію, є дієздатною та має доньку (сестру відповідача). Докази, які надані до апеляційної скарги, не подавались в суд першої інстанції, оскільки вона і подумати не могла, що відповідач буде прикривати своє небажання платити аліменти померлим батьком, а також тому що справа розглядається в спрощеному провадженні. Твердження відповідача у відзиві на позовну заяву, що ним виконуються батьківські обов`язки, не відповідають дійсності. Докази оплати лікування матері, а саме оплати операції на очах, надані відповідачем мають позначку в призначенні платежу "Оплата за товар медичного призначення" та адресовані на поточний рахунок ФОП ОСОБА_6 , яка є лікарем гінекологом-репродуктологом в м.Львові.

23 вересня 2024 року ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказував, що суд не з власної ініціативи визначив розмір аліментів у твердій сумі, у відзиві на позовну заяву ним, як платником, була заявлена пропозиція щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначає, що окрім сплати аліментів надсилає додаткові грошові кошти дітям. Звертав увагу, що він не вказував про утримання батька, а лише про утримання матері, яка є хворою та потребує догляду. Крім того, йому рекомендована госпіталізація для оперативного лікування, що потребуватиме від нього додаткових витрат на власне лікування. Твердження позивачки про лікування у лікаря гінеколога-репродуктолога не відповідають дійсності, оскільки ФОП ОСОБА_6 займається роздрібною торгівлею медичними та ортопедичними товарами. Вказував, що позивачка не обґрунтувала неможливість подання доказів, що долучені до апеляційної скарги, до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Останній є студентом Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», навчається на денному відділені згідно наказу №737-с від 10 серпня 2023 року за державним замовленням, термін навчання до 30 червня 2027 року, що підтверджується відповідною довідкою, виданою навчальним закладом. Повнолітній син сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні розміру аліментів суд врахував рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, бюджетну форму навчання повнолітньої дитини та можливість отримання стипендії, наявності у відповідача на утриманні непрацездатної матері та аліментні зобов`язання щодо утримання неповнолітнього сина, оскільки заявлений позивачкою розмір аліментів є дещо завищений, суд дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 2 000 грн., щомісячно, які підлягають індексації відповідно закону,

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення аліментів, втім не погоджується із висновком суду в частині розміру аліментів та в способі їх стягнення, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_5 є повнолітнім сином відповідача, та у зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги. Втім розмір визначених судом аліментів та спосіб їх стягнення не у повній мірі відповідає встановленим у даній справі обставинам.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою-шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 76,77,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач працює та може надавати матеріальну допомогу сину.

З матеріалів справи вбачається, що з жовтня 2022 року по вересень 2023 року відповідачу нараховано грошове забезпечення у розмірі 850 528,38 грн. (а.с.71), зважаючи на те, що він сплачує аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини, від усіх його доходів, колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/10 частини, що не буде становити для відповідача надмірний тягар. Підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини позивачкою не доведено, а колегією суддів не встановлено.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення способу стягнення та розміру стягнутих аліментів, та залишення без змін рішення місцевого суду в іншій частині.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Скочко Ольги Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року змінити в частині визначення способу та розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида