Провадження № 2/752/1282/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.10.2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Бершадський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання шлюбу недійсним, -

в с т а н о в и в:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання шлюбу недійсним.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 24.10.1990 року Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області був зроблений актовий запис про шлюб №18 між ОСОБА_2 (відповідачем у справі) та ОСОБА_3 (батьком позивача). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 1137/17 щодо майна ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були родом з одного регіону (Бершадського району Вінницької області) та уклали шлюб без наміру створити сім"ю, а з метою можливості стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві. Позивач вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вели спільного господарства, майна разом не придбавали, проживали та були зареєстровані за різними адресами. Відповідач проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідач та ОСОБА_3 , на думку позивача, уклали шлюб без наміру створити сім"ю та набути обов"язків подружжя, що безпосередньо зачіпає права та інтереси позивача, як спадкоємця і визначає обсяг спадщини за батьком, ОСОБА_1 просить визнати недійсним шлюб, зареєстрований 24.10.1990 року Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільног стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №18 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 23)

10 липня 2023 року відповідач ОСОБА_2 надіслала до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 32) Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довів свої позовні вимоги, не надав суду належних доказів на підтвердження своїх міркувань, а посилання позивача на те, що шлюб був зареєстрований з метою стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві є надуманими. Зазначає, що 24.10.1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 . Шлюб був укладений саме з метою створення сім"ї та спільного проживання подружжя. Також відповідач зазначає, що позивач не приймав спадщину після смерті його батька ОСОБА_3 , відмовився від її прийняття на користь сестер, тому його права не були порушені. Просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 34 500 грн.

20.07.2024 року позивач ОСОБА_1 надіслав відповідь на відзив. (а.с. 73)Просить задовольнити позов.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 83)

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення.

Третя особа - Бершадський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надіслала клопотання про судовий розгляд без їх участі. (а.с. 31)

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу) одружилися, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 24.10.1990 року. (а.с. 41)

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 (а.с. 42) В подальшому вона вийшла заміж, у зв"язку з чим змінила прізвище на " ОСОБА_7 ".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.07.2017 року. (а.с. 6)

Згідно із частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцієюі законами України.

Згідно із статтею 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24 - 26 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

Відповідно до абзацу 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач уклала шлюб без намірів створити сім`ю, тобто шлюб носив фіктивний характер.

Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16ц.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись у суд з даними позовом, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були родом з одного регіону (Бершадського району Вінницької області) та уклали шлюб без наміру створити сім"ю та набути обов"язків подружжя, а з метою можливості стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві. Позивач вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вели спільного господарства, майна разом не придбавали, проживали та були зареєстровані за різними адресами.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 31 липня 1991 року ОСОБА_3 отримав ордер №27563 серія Б на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , на сім"ю з двох осіб - він та донька ОСОБА_5 (а.с. 43)

Суд вважає, що самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу для відповідача було отримання житлового приміщення за вказаною адресою, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним відповідно до ст. 40 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що:

- з 03 жовтня 1991 року по 14 липня 2011 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 ,

- з 21 листопада 1991 року по 14 липня 2011 року ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 ,

- з 14 липня 2011 року по 01 грудня 2011 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

- з 14 липня 2011 року по 01 грудня 2011 року ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ,

- починаючи з 06 грудня 2011 року ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 також проживала за адресою: АДРЕСА_3 , разом з чоловіком ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_5 .

На підтвердження доводів спільного проживання сім"ї відповідач надала декілька фотографій, з яких вбачається, що вони разом відвідували родичів, відзначали святкові події, що в цілому свідчить про спільне подружнє проживання, а також те, що позивач сам бачив ці всі обставини та безпосередньо особисто неодноразово гостював у подружжя ОСОБА_6 . (а.с. 48-52)

Також судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 залишилися оригінали документів ОСОБА_3 , його банківські картки, копії яких надано до суду. (а.с.53-54)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт створення сім"ї та спільного проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Аналізуючи надані докази та покази свідків, зокрема, сторони відповідача, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують відсутність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наміру створити сім`ю та набути прав і обов`язків подружжя. Навпаки, покази свідків сторони відповідача є послідовними, частина свідків була сусідами подружжя ОСОБА_6 по місцю їх спільного проживання. Свідки описали обставини спільного побуту та поведінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як чоловіка та дружини.

Таким чином, позивач не довів відсутності у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 реального наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. Зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при укладенні шлюбу не мали для цього перешкод, визначених законом, зареєстрували шлюб у відповідному державному органі, мали намір створити сім`ю та після реєстрації шлюбу проживали як подружжя, набули взаємних прав та обов`язків подружжя.

Також, звертаючись у суд з даним позовом, позивач вказав, що оскільки відповідач та ОСОБА_3 уклали шлюб без наміру створити сім"ю та набути обов"язків подружжя, це безпосередньо зачіпає його права та інтереси як спадкоємця і визначає обсяг спадщини за батьком.

Згідно ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв"язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року постановлено зобов`язати посадових осіб Дванадцятої київської державної нотаріальної контори надати суду засвідчену належним чином копію спадкової справи № 1137/17 щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 91)

З матеріалів спадкової справи №1137/17 (а.с. 104) вбачається, що позивач ОСОБА_1 02 жовтня 2017 року подав до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належного йому спадкового майна після смерті його батька ОСОБА_3 на користь дочок померлого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рівних долях. (а.с. 117)

06.07.2018 року Дванадцята київська державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право на спадщину за законом на ім"я ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо спадкового майна. (а.с. 143, 145, 149).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги, оскільки не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх міркувань, а самі по собі посилання позивача на те, що шлюб був зареєстрований з метою стати на квартирний облік та отримати житло в м. Києві є надуманими та не дає підстав для визнання шлюбу недійсним.

Надані позивачем Акт №21 від 15.02.2022 року, виданий ЖЕД №2, та довідка №518 від 09.08.2017 року, видана П"ятківською сільрадою, не приймаються судом до уваги, оскільки не стосуються обставин укладення оспорюваного шлюбу та не свідчать про його фіктивність.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 просить стягнути з позивача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 34 500 грн.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2023 року мід АБ "Кравець" та відповідачем був укладений договір №29/06 про надання правової (адвокатської) допомог, згідно п. 1.1 якого клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов"язання надавати клієнту правничу (адвокатську) допомогу щодо представництва, захисту прав та інтересів клієнта у справі №752/11448/23. (а.с. 58)

Згідно п. 3.3 договору, клієнт зобов"язаний оплатити послуги, передбачені в п. 1.1 договору в такому порядку та розмірі:

- ведення справи № 752/11448/23 в суді першої інстанції оплачуються в такому порядку: попередня оплата в розмірі 8 500 грн., оплата кожного судового засідання по справі в розмірі 2 000 грн., оплата по завершенню розгляду справи в суді першої інстанції 20 000 грн., -здійснюється після набрання судом рішенням по справі законної сили протягом тридцяти днів.

В судових засіданнях приймав участь адвокат Кравець Д.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.09.2015 року (а.с. 62), ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1419658 (а.с. 63).

04 липня 2023 року відповідачем на підставі рахунку №29/06 від 29.06.2023 року було опачено послуги АБ "Кравець" в розмірі 8 500 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 04.07.2023 року. (а.с. 61)

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною позивача не подавались заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про співмірність розміру витрат на правничу допомогу, визначену відповідачем.

За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 34 500 грн. з позивача на користь відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 40, 44, 45 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Бершадський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання шлюбу недійсним - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП відсутній, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.06.1999 року, проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 34 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 жовтня 2024 року.

Суддя