ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 463/5823/22

провадження № 61-7351св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка не брала участі у справі, та звернулась із апеляційною скаргою, - Міністерство Оборони України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2023 року у складі судді Овдієнко В. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Бурлака І. В., Яцини В. Б.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

2. Позовна заява мотивована тим, що вона 03 липня 1999 року одружилась із ОСОБА_5 . Під час шлюбу в них народились діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. У серпні 2014 року у зв`язку із початком АТО вона з дітьми змушена була виїхати до батьків в Харківську область у смт Зідьки. З чоловіком відносини не складались через різні погляди на ситуацію в країні, а з січня 2015 року вони припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо.

4. 27 квітня 2018 року перебуваючи ще формально у шлюбі з ОСОБА_5 вона познайомилась з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав і був зареєстрований у сусідньому селі за адресою: АДРЕСА_1 .

5. У червні 2018 року вона з ОСОБА_8 почали проживати разом за адресою його реєстрації в с. Геніївка, вести спільне господарство. Саме тому 03 липня 2018 вона подала позов про розірвання шлюбу. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року по справі № 621/1616/18 шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 05 грудня 2018 року.

6. ОСОБА_8 також був одружений. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31 липня 2014 року (набрало законної сили 21 жовтня 2014 року) по справі № 621/847/14-ц шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було розірвано.

7. Від першого шлюбу у ОСОБА_8 є неповнолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

8. Як розповідав їй ОСОБА_8 , у 2014 році він пішов у АТО, де рятуючи побратимів отримав контузію і потрапив у полон, звідки його визволили.

9. У 2017 році підписав контракт зі Збройними Силами України та проходив навчання 6 місяців на Львівщині на Яворівському полігоні. Після навчання на полігоні пішов знову в АТО.

10. Після повернення із АТО проживав за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , де з червня 2018 року вони стали проживати разом однією сім`єю. З ними проживав її молодший син ОСОБА_7 , у якого з ОСОБА_8 . склались гарні відносини, син ставився до ОСОБА_8 як до батька, а останній тим самим відповідав ОСОБА_7 . Разом з ОСОБА_8 та сином ОСОБА_7 вони проводили багато часу, їздили на відпочинок, подорожували та ін. У них була справжня повноцінна сім`я.

11. Із сином вони зареєструвались в с. Геніївка як ВПО. ОСОБА_7 у 2018-2019 навчальному році ходив до Геніївської загальноосвітньої школи. ОСОБА_8 у цей час працював зварювальником у Харкові. Вона з 02 квітня 2019 року по 04 червня 2019 року працювала у сільському магазині «Слобожанський» продавцем.

12. Факт їхнього спільного проживання однією сім`єю можуть підтвердити багато свідків: сусіди, друзі, рідні, співробітники, орендодавці, у яких вони орендували житло, дирекція школи, де навчався ОСОБА_7 , працівники с/р с. Геніївка і т.д.

13. Хоча умови проживання у с. Геніївка були погані, але вони разом із ОСОБА_8 все робили для того, щоб їх покращити: спільно робили ремонт, копали басейн, наводили порядок. Сусіди раділи, що нарешті у цій хаті з`явились гарні господарі, навіть просили маму ОСОБА_8 - ОСОБА_3 подарувати цю хату їм, проте остання мала інші погляди з цього приводу, тому їхній сім`ї прийшлось шукати інше помешкання.

14. Переїжджати їм особливо не було куди і вони вирішили поїхати в Польщу на роботу. У травні 2019 року вони з ОСОБА_8 разом зробили візи. ОСОБА_7 перевели до Зідьківської ЗОШ і далі він почав проживати з її батьками: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

15. В Республіку Польща вдалось поїхати тоді лише їй, оскільки на кордоні через наявність боргу зі сплати аліментів ОСОБА_8 не випустили, і він повернувся у смт Зідьки, де проживав у її батьків разом із ОСОБА_7 з 21 червня 2019 року до 14 листопада 2019 року, доки вона не повернулась із заробітків з Польщі.

16. Після її повернення вони ще близько двох тижнів жили у її батьків, а згодом переїхали проживати до м. Харкова, де прожили разом більше двох років.

17. У м. Харкові вони спочатку жили у хостелі, а з 06 грудня 2019 року взяли в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Орендували вони цю квартиру у ОСОБА_14 . Протягом часу проживання у м. Харкові вона та син залишались зареєстровані як ВПО у

АДРЕСА_3 вона регулярно займалась танцями у центрі танцю «Міпарті». Директор центру відомий хореограф ОСОБА_15 ОСОБА_8 приходив часто з нею на тренування, чекав на неї, приходив на концерти. Жінки, з якими вона займалась у групі, також дуже добре знають її та її життя, були добре знайомі і з ОСОБА_8 .

19. Починаючи з грудня 2019 вона з ОСОБА_8 працювали у різних супермаркетах, намагалися продавати обіди на ринку Барабашово у м. Харкові. Наприкінці літа 2021 року ОСОБА_8 почав працювати майстром по ремонту, ремонтував під`їзди у багатоповерхівках. Ремонти ОСОБА_8 проводив разом із ще трьома чоловіками, які працювали разом із ним в одній бригаді, а згодом стали ще й друзями: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

20. З листопада 2021 вона почала працювати у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що знаходився неподалік квартири, яку вони орендували. Працювала вона пекарем в міні пекарні. ОСОБА_8 продовжував займатися ремонтами, та навіть брав участь у будівництві новобудови. З початком повномасштабної війни у лютому 2022 року вони залишалися у м. Харкові до 25 квітня 2022 року.

21. Проте, коли зрозуміли, що роботи більше немає, за квартиру платити нічим, кошти закінчуються, та й залишатися там вже дуже небезпечно, вони переїхали до АДРЕСА_1 , їх прихистили по АДРЕСА_4 . У цій квартирі вони були усі зареєстровані як ВПО з червня 2022 року. Вона влаштувалась на роботу до магазину «SPAR» пекарем, а ОСОБА_8 пішов захищати Батьківщину, повернувся до лав ЗСУ, був взятий на тимчасовий військовий облік з 08 червня 2022 року.

22. Ще до того, як ОСОБА_8 пішов воювати, вони планували офіційно оформити їхні подружні відносини, він навіть повідомив про це своїй сестрі ОСОБА_19 . Оформляючись у лави, ЗСУ ОСОБА_8 повідомив її дані керівництву як дані дружини. Вже будучи в зоні бойових дій, ОСОБА_8 сказав, що є можливість одружитись дистанційно, проте не встигли це зробити, ОСОБА_8 загинув.

23. У липні 2022 року їй спочатку повідомили, що ОСОБА_8 зник без вісти десь у Краматорському районі Донецької області, поблизу с. Богородичне. Згодом їй повідомили, що він загинув орієнтовною датою ІНФОРМАЦІЯ_8. Поховали вони ОСОБА_8 27 липня 2022 року на Полі Почесних поховань на Личаківському кладовищі у м. Львові.

24. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

25. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

26. Право на виплату відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, частини другої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після смерті (загибелі) ОСОБА_8 має його мати та дочка (відповідачі у справі) за правилом кровного споріднення, а також вона, за умови встановлення факту проживання із загиблим однією сім`єю.

27. Вказувала, що саме тому вона звернулася з даним позовом про встановлення такого факту, тому що із заявою в порядку окремого провадження таке звернення не вбачається можливим, оскільки від встановлення такого факту залежить розподіл виплачуваних державою коштів, а тому вбачається спір про право.

28. Враховуючи зазначене, позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_8 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з 06 грудня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_8.

29. 11 січня 2023 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

30. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_8 та жінки ОСОБА_1 (після зміни прізвища ОСОБА_1 ) без реєстрації шлюбу у період часу від 06 грудня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_8.

31. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 надала належні та допустимі докази на підтвердження перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу, у період з 06 грудня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_8.

32. Постановою Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2023 рокурішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2023 року за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , Міністерства оборони України скасовано, провадження у цій справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

33. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Міністерство оборони України є спеціальним суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 у разі встановлення факту перебування її у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації.

34. Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

35. Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

36. Постанову Харківського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

37. Скасовуючи судове рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції виходив із того, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу, який загинув під час участі у бойових діях, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, тому висновки суду апеляційної інстанції про віднесення цієї справи до адміністративної юрисдикції не ґрунтуються на нормах процесуального права

38. Постановою Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2023 року залишено без змін.

39. Залишаючи без змін рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, що свідчить про доведеність факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

40. У червні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

41. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 05 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

42. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

43. У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

44. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 24 червня 2021 рок у справі № 694/646/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

45. Касаційна скарга мотивована тим, що зазначення ОСОБА_8 під час вступу до лав Збройних Сил України відомостей щодо ОСОБА_1 як дружини не може розцінюватись судом як доказ для визначення факту спільного проживання однією сім`єю, оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено необхідності перевірки та документального підтвердження відомостей щодо зазначеної у такій графі особи, та на час розгляду судами спору неможливо було встановити дійсні мотиви, якими керувався ОСОБА_8 , зазначаючи ОСОБА_1 як дружини.

46. Крім того, суд апеляційної інстанції в судовому рішенні послався на вимоги статті 1264 ЦК України, якою визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

47. Проте апеляційний суд належним чином не дослідив період спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не врахував, що зазначений позивачкою період спільного проживання становить менше п`яти років.

48. Вказує, що матеріали справи не містять доказів спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_1 в орендованій квартирі в м. Харкові, як і не містять доказів проживання останніх з часу закінчення договору найму житлового приміщення.

49. Також судами помилково було взято до уваги покази свідків, оскільки такі містять суперечливі твердження.

50. Позивачкою не надано до матеріалів справи доказів, на підтвердження спільних витрат, а саме відсутні квитанції як то продуктів, житлово-комунальних послуг, мобільного рахунку, купівлі майна, товарів для спільного користування тощо.

51. Тому, заявник вважає, що матеріали справи містять докази, які підтверджують факт спільного проведення дозвілля, а не факт спільного проживання.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

52. У серпні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

53. ОСОБА_1 (після зміни прізвища 11 січня 2023 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована на АДРЕСА_5 , але з 24 липня 2014 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_6 . До складу її сім`ї входили: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 26 березня 2019 року вони фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 07 листопада 2014 року № та від 20 березня 2019 року № 6309- про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданої управлінням соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області (т. 1, а. с. 21-23).

54. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 03 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Стахановської міської Ради Луганської області, Україна, актовий запис № 177, розірвано (т. 1, а. с. 19-20).

55. Згідно з наданих суду копій особової справи школяра ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 2018/2019 навчальному році навчався у 5-му класі Генїївської ЗОШІ-ІІІ ступенів (т. 1, а. с. 24-30).

56. З 02 квітня 2019 року до 04 червня 2019 року ОСОБА_1 працювала продавцем продовольчих товарів магазину ФОП ОСОБА_25 , з 24 червня 2020 року до 02 березня 2021 року працювала касиром торговельного залу, відділу каса, магазину № НОМЕР_1 в ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», що підтверджується її трудовою книжкою, серії НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 31-32).

57. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 06 грудня 2019 року, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_1 , з 08 грудня 2019 року до 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 користувалася однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 33).

58. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08 травня 2019 року № 507, виданою Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області (а. с. 34), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

59. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який був зареєстрований Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 178, розірвано (т. 1, а. с. 38-39).

60. Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 09 червня 2022 року № 1330-, від 06 липня 2022 року

№ № 1330-, від 06 липня 2022 року № 1330-, виданих Франківським відділом соціального захисту у м. Львові, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживали за адресою: АДРЕСА_7 (т. 1, а. с. 35- 37).

61. Згідно з довідкою загально-організаційного відділу Франківської районної адміністрації ОСОБА_8. був взятий на тимчасовий військовий облік з 08 червня 2022 року (т. 1, а. с. 40).

62. 20 липня 2022 року ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_4 надійшло сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7 ) про те, що її чоловік, стрілець - номер обслуги 2-го десантно-штурмового відділення 3-го десантно-штурмового взводу 5-ї десантно-штурмової роти 2-го десантно- штурмового батальйону військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призваний на військову службу по мобілізації 24 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу населеного пункту Богородичне Краматорського району Донецької області зник безвісті 17 липня 2022 року. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку (т. 1, а. с. 42, 43).

63. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 20 липня 2022 року № 853/2022, виданим відділом судово-медичної експертизи трупів Львівського району, свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим 27 липня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), свідоцтва про поховання № НОМЕР_6 , ОСОБА_8 помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 39 років, місце смерті: с. Богородичне Краматорського району Донецької області, причина смерті: ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків, похований на Полі Почесних поховань 86-а Личаківського кладовища, розміщеного в АДРЕСА_8 , а. с. 44-46).

64. ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_8 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження, серія НОМЕР_7 (а. с. 14), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04 серпня 2022 року № 6 (а. с. 118-119), свідоцтва про розірвання шлюбу (повторно), серії НОМЕР_8 (а. с. 120), свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_9 (а. с. 121), свідоцтва про смерть (повторно), серії НОМЕР_10 (а. с. 122), свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_11 (т. 1, а. с. 123).

65. Згідно з паспортом серії НОМЕР_12 та довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 12 серпня 2022 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 (т. 1, а. с. 57, 112-114).

66. Згідно зі свідоцтвом про зміну імені від 11 січня 2023 року серії НОМЕР_13 ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (т. 1, а. с. 138).

Позиція Верховного Суду

67. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

68. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

69. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

70. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

71. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

72. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

73. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

74. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

75. Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

76. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

77. У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

78. В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

79. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

80. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

81. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

82. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

83. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

84. Ухвалюючи судові рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка довела те, що вона та ОСОБА_8 проживали однією сім`єю, мали спільний побут та взаємні права й обов`язки, тому наявні підстави для задоволення позову.

85. Доводи заявника про те, що у позивачки та ОСОБА_8 були відсутні стосунки, які притаманні подружжю, спростовуються встановленими судами обставинами та матеріалами справи, а саме, серед іншого, отримання ОСОБА_1 сповіщення про загибель ОСОБА_8 , що також свідчить про визначення ним позивачку як члена сім`ї, спільне проживання, що підтверджується договором найму житловому приміщення, у якому ОСОБА_8 вказаний як особа, яка буде проживати разом із позивачкою та її сином у квартирі, тощо.

86. Враховуючи викладене колегія суддів відхиляє посилання заявника на те, що факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у справі, яка переглядається, встановлено лише на підставі показів свідків.

87. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

88. Доводи заявника про те, що позивачка проживала з ОСОБА_8 менше п`яти років, тому не може бути віднесена до спадкоємців четвертої черги відповідно до статті 1264 ЦК України, відхиляються колегією суддів, оскільки спірні правовідносини щодо можливості в подальшому позивачкою отримати одноразову грошову допомогу не є спадковими. Крім того, статтею 315 ЦПК України визначено можливість встановлення судом факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вказана норма не містить вимог тривалості відносин між чоловіком та жінкою для встановлення такого факту, а тому вказані посилання заявника є хибними.

89. Суд апеляційної інстанції помилково постався на положення статті 1264 ЦК України, оскільки у цій справі не вирішувалось питання щодо віднесення позивачки до кола спадкоємців четвертої черги, проте не може бути скасоване правильне по сіті і законне рішення щ одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

90. Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 24 червня 2021 рок у справі № 694/646/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, відхиляються колегією суддів, оскільки судові рішення у справі, яка переглядається, не суперечать висновкам, викладеним у вказаних постановах.

91. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

92. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

93. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

94. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 березня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович