Справа № 193/1789/24
Провадження № 2-з/193/17/24
У Х В А Л А

про повернення заяви

10 жовтня 2024 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О. В. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2024 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява про забезпечення доказів до подання позову до суду, яка була розподілена судді цього суду ОСОБА_2 08.10.2024 у зв`язку з перебуванням його у відпустці у день її надходження до суду.

Згідно цієї заяви ОСОБА_1 просить суд витребувати з Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області відомості про те, які зазначені правові підстави зміни адресу та власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , які відбулися в період з 13.08.2003 до 09.11.2007 (в тому числі на якій правовій підставі, якщо така існує власником цілого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності виданого 09.11.2007 року виконкомом Ордо-Василівської сільської ради є ОСОБА_3 , при цьому надати копію цього свідоцтва, а також документів на підставі яких воно було видано).

Дослідивши надану заяву, суддя дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст.116, 117 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та(або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2019 під час розгляду справи №3д/9901/2/19, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення доказів визначені ч. 1 ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Однак, у порушення п. 5 ч.1 ст.117 ЦПК України, подана заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів, оскільки позивачем не наведено обставин на підтвердження того, що цей засіб доказування може бути втрачений у майбутньому чи подання його до суду стане згодом неможливим чи утрудненим.

Фактично позивачем ставиться питання про витребування доказу, хоча поняття «витребування» та «забезпечення» доказів не є тотожними.

Окрім того, заявником у своїй заяві вказано, що приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С. було скеровано до Девладівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області відповідний запит з приводу надання витребуваної інформації, на відповідь якої виконком не підтвердив зміни адреси та власника нерухомого майна за вказаною адресою протягом періоду з 13.08.2003 по 09.11.2007, з викладеного випливає, що запит нотаріуса фактично був виконаний виконкомом вказаної сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, а отримання витребуваної інформації не створює труднощів направити відповідний уточнюальний запит до органу місцевого самоврядування.

Крім того, до суду не надано жодних доказів, що заявниця, як спадкоємець за заповітом спірної частини кварити, особисто зверталася до Девладівської сільської ради для отримання відомостей чи документів щодо спадкового майна її бабусі, але їй у цьому було відмовлено.

З огляду на викладене, суддя дійшов до переконання, що заявниця звернулася до суду з такою заявою передчасно.

За відсутності таких доводів та доказів, суд не може дійти висновку про наявність у заявниці труднощів на отримання відповідних документів у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи, що заяву про забезпечення доказів подано позивачем без додержання вимог ст. 116,117 ЦПК України, то дана заява підлягає поверненню позивачу.

Разом з цим, суд роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Керуючись ст. 116-118, 258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , про забезпечення доказів, повернути заявнику.

Копію даної ухвали, заяву разом з усіма доданими до неї матеріалами - направити заявнику ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали та підписання її суддею - 10.10.2024 .

Суддя О. В. Томинець