справа № 369/7941/22
головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н.С.
провадження № 22-ц/824/4867/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Туринської Валентини Євгенівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяви про уточнення позову (а.с. 199-201), просила:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/6 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/6 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що після смерті її батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), її дідуся ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3 року), та її бабусі ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Свою частину спадщини вона прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Також спадкоємцем її батька є його син - ОСОБА_2 . Вона та відповідач є спадкоємцями за правом представлення у порядку статті 1266 ЦК України, їх частки у спадщині є рівними. Оскільки вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому вважає своє право порушеним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті їх бабусі ОСОБА_5 в рівних частинах, тобто по частині кожному, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на частину спадкового майна за кожним спадкоємцем. А щодо іншої частини позовних вимог позивач не надала доказів того, що на час смерті спадкодавця їй належала відповідна частина квартири.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Туринська В.Є. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилася. Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що батько позивача помер через півтора місяця після смерті дідуся, а тому звернутися із заявою про прийняття спадщини не зміг. Як вбачається з матеріалів справи смерть спадкоємця, який би мав право на спадщину, настала в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (дідусь помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а батько ІНФОРМАЦІЯ_1 року).

Позивач вказує, що суд першої інстанції зобов`язаний був розподілити частку дідуся між позивачем та відповідачем.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що після смерті батька позивача з заявами на прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися відповідач та бабуся. Але відповідно до матеріалів справи бабуся ОСОБА_5 першу заяву до нотаріуса подала 10 серпня 2013 року, що перевищує законом встановлений строк, з другою заявою звертаються відповідач та бабуся 10 травня 2014 року, що також перевищує законом встановлений термін.

На думку апелянта, суд першої інстанції повинен був визнати незаконним видачу свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Вишнівської міської державної нотаріальної контори від 10 травня 2014 року у спадкові справі № 113/2013.

Скаржник вказує, що позивач і відповідач є спадкоємцями за представленням, і їм обом повинна належати спірна квартира.

На думку апелянта, спірна квартира є спадковим майном і належить позивачу і відповідачу у рівних частинах, оскільки заповіт відсутній, діти мають рівні права, тобто позивач має бути власником половини спірної квартири.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Туринська В.Є. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, а відповідачем указане рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, тому апеляційний суд, розглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги позивача, надає оцінку правильності тільки в частині наявності підстав для визнання права власності у порядку спадкування на частину спірної квартири, яка входить до спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 1998 року Київською дільницею цивільних споруд видано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло в рівних долях кожному, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54).

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11).

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження, одруження, розірвання шлюбу, та не оспорювалося сторонами при розгляді справи (а.с. 5, 6).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 07 червня 2021 року у справі № 939/2207/19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 9).

Матеріали справи не містять доказів відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Також відсутні докази щодо адреси реєстрації (проживання) померлого ОСОБА_4 на час його смерті та осіб із якими він проживав станом на той час, які б могли вважатися такими, що прийняли спадщину на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України.

Докази перебування ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , у тому числі станом на час його смерті, також відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/3 частини спірної квартири, належну йому на підставі свідоцтва про право власності.

У матеріалах справи наявна копія спадкової справи № 113/2013 після смерті ОСОБА_3 , з якої вбачається, що син померлого - ОСОБА_2 та матір померлого - ОСОБА_5 звернулися із заявою про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом відносно спадкового майна - 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 108).

10 травня 2014 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області видано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом - по частки кожному відносно спадщини, яка складається із 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 120 та зі звороту).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй частину спірної квартири (1/3 - свідоцтво про право власності, 1/6 - свідоцтво про право на спадщину після смерті її сина - ОСОБА_3 ).

У матеріалах справи наявна копія спадкової справи № 174/2017 після смерті ОСОБА_5 , з якої вбачається, що онуки померлої (сторони у справі): ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 84, 86).

У матеріалах спадкової справи наявна копія заяви ОСОБА_2 подав заяву про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України, а також заяву, у якій посилався на відсутність у ОСОБА_1 прав на спадкування після ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 79 зі звороту - 82).

У зв`язку з тим, що між сторонами існує спір, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті їх бабусі ОСОБА_5 у рівних частинах, тобто по частині кожний, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на частину спадкового майна за кожним спадкоємцем.

Переглядаючи справу у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не перевіряє правильність указаних висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні визнано за ОСОБА_2 право власності на частини квартири, хоча він є відповідачем у цій справі та зустрічний позов з такими вимогами ним не заявлявся, однак відповідачем указане рішення суду не оскаржується.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції зобов`язаний був розподілити частку дідуся - ОСОБА_4 між позивачем та відповідачем.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази переходу права власності на 1/3 частини спірної квартири від ОСОБА_4 до інших осіб у порядку спадкування, зокрема: докази відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 або докази прийняття спадщини після його смерті на підставі частини 3 статті 1268 ЦК України.

Матеріали справи не містять навіть відомостей щодо адреси реєстрації ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання права власності у порядку спадкування на частину спірної квартири, яка входить до спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Туринської Валентини Євгенівни залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 жовтня 2024 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська