Справа № 646/5491/24
№ провадження 2/646/2301/2024
08.10.24 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,
за участю секретар судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши увідкритому судовомузасіданні узалі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ», в якому (позові) просив:стягнути з Державного підприємства Державного проектного - вишукувального танауково дослідного інституту «Укренергомережпроект» на користь ОСОБА_2 - середній заробіток на період затримки розрахунку з 14 вересня 2020 року по час та дату прийняття рішення судом, а також просив стягнути з відповідача судові витрати.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 , на далі (позивач) наказом № 97-к по ДВП та НДІ «Укренергомережпроект» від 02 липня 201 8року був прийнятий на роботу в адміністративний господарський відділ Інституту на далі, на посаду: сторожа, додаток.
Наказом №118-к про переведення від 02 серпня 2018 року позивач був переведений на посаду Заступника начальника адміністративно-господарського відділу Інституту.
Наказом №133-к про переведення від 10 серпня 2018 року позивач був переведений на посаду Начальника адміністративного відділу Інституту.
Відповідно до п. 5-2 Статуту ДПВ та НДІ «Укренергомережпроект» в обов`язки підприємства входять, зокрема: - забезпечення своєчасно сплату податків та інших відрахувань, згідно чинним законодавством України; - створення належних умов для високопродуктивної праці, забезпечення та додержування законодавства про працю, правил та норм охорони праці, технічної безпеки та соціального страхування; - забезпечення своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати працівникам ІНСТИТУТУ, тощо.
01.08.2018 керівництвом ІНСТИТУТУ (відповідачем) цинічно та зухвало не було забезпечене йому (позивачу) нарахування та виплату заробітної плати в продовж всього цього періоду і до цього часу, а саме: відсутністю нарахування заробітної плати, відсутністю відрахувань ЄСВ, (збір якого здійснюється в системі загальнообов`язкового державного страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі).
Керівництвом ІНСТИТУТУ (відповідачем) з 01.01.2019 та 14.09.2020 не була проіндексована заробітна плата, мені (позивачу) та всім працівникам (ІНСТИТУТУ), згідно Наказу по інституту, у відповідності до прожиткового мінімуму в Україні, чим і порушують їх Конституційні права.
Позивач звертався з 4 (чотирма) заявами до керівництва ІНСТИТУТУ (відповідача) та колективною заявою щодо негайного індексування заробітної плати, згідно законодавства України, але йому (позивачу) та працівникам ІНСТИТУТУ було відмовлено.
Позивач з 2018 року по теперішній час неодноразово звертався до відповідача, щодо нарахування мені працівнику ІНСТИТУТУ заробітної плати та негайної її виплати, але йому було неодноразово відмовлено.
Позивач впевнений, що цими цинічними діями керівництво ІНСТИТУТУ (відповідач) порушив його Конституційні права, право на працю і відпочинок.
Зазначає, що відповідач і по теперішній час порушує Конституційні права позивача: не виконує жодних пунктів Колективного договору, не поліпшує працю, не організовує роботу ІНСТИТУТУ, не виплачує заробітної плату та веде до банкрутства. Позивач з 01. 01. 2015 пенсіонер, його пенсійне забезпечення невелике, живе один, допомогти йому було нікому, часто хворів, від пережитих порушень його Конституційних прав та від пережитих моральних страждань у нього підвищився тиск, були денні та нічні приступи.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є між працівником і власником підприємства установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці і забезпечують умови праці, необхідні для виконання роботі, передбачені законодавством про працю, Колективним договором та угодою сторін.
Згідно вимоги ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені Колективним договором, але не рідше 2 (двох) разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.
Відповідно до вимоги ст. 97 КЗпП України, та ст. 15 та 24 Закону України «про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку: своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та іншої черговості.
Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995року № 100, що розрахунок розміру середньої заробітної плати проводиться Державного підприємства Державного проектно - вишукувального та науково дослідного інституту Згідно з п.8 розділ ІУ порядку нарахування виплат,що обчислення середньої заробітної плати за останні 2(два) місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2(два) сумарних числа робочих днів за останні 2(два) календарні місяці згідно графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленням з дотриманням законодавства (абзац 3 (третій), пункт 8, IV розділ Порядку).
З Довідки про нараховану заробітну плату і заборгованості не виплаченої заробітної плати вбачається, що в березні 2019року заробітна плата склала в розмірі 8 299грн.55коп. та в квітні 8 299грн.55коп.
Середньоденна заробітна плата позивача становить в розмирі 395 грн. 22коп.
Також позивачем надано розрахунок заборгованості, станом на день ухвалення рішення по справі.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
19.06.2024 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.
Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.
Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, - у судове засідання не з`явився, участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.
Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Державним проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект».
Довідками Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» № 31/0 від 30.04.2020 року, № 31/1 від 30.04.2020 року, № 31/2 від 30.04.2020 року підтверджується те, що ОСОБА_2 працював в ДПВ НДІ «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ».
Наказом Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект`від 14.09.2020 № 17-к Моїсеєнкп В.Вбуло звільнено з посади начальника відділу АГВ з 14.09.2020 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 (справа № 646/3363/20), яке набрало законної сили, задоволено позовну заяву Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», , м. Харків, наб.Гімназійна, 2, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі за період з липня 2018 року по квітень 2020 року в сумі 160693 (сто шістдесят тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 05 копійок.

Стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», , м. Харків, наб. Гімназійна, 2, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. В іншій частині позову відмовлено.

Зазначені вище встановлені судом обставини справи сторонами не заперечуються.

При цьому слід відзначити, що відповідно до умов ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідачем не повідомлено суду та не надано доказів на підтвердження проведення повного чи часткового розрахунку з позивачем по заробітній платі, належній останньому при звільнені.

Таким чином, станом на час звернення до суду, як і на час постановлення даного рішення відповідач має невиконаний обов`язок перед позивачем по сплаті нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати та належні суми при звільненні, і така затримка виплати зазначених сум сталася з вини роботодавця - Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект».

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 395,22 грн., що також підтверджується довідкою Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» про нарахування зарплати №31/2 від 30.04.2020.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Окрім зазначеного судом відзначається, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (Постанова Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі №6-60цс133), - відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з наступними змінами (далі - Порядок).

Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За змістом абз. 2 п. 3 Порядку суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За встановлених судом обставин справи, враховуючи, що строк затримки виплати належних ОСОБА_1 при звільненні сум не охоплений рішенням суду від 02.12.2020 - з 14.09.2020, не проведення розрахунку на день звернення позивача до суду 01.05.2024 включно, - становить - 840 дні, на день ухвалення рішення 08.10.2024 1025 днів (з урахуванням ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового часу», яким зупинена дія ст. 73 КЗпП України щодо визначення святкових і неробочих днів), що з урахуванням розміру його середньоденної заробітної плата - 395,22 грн.. свідчить про те, що розмір середнього заробітку останнього за вказаний період становить 405 100,50 грн., що також відображено в розрахунку позивача.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду України наведених у п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 13.10.2020 у справі № 712/9213/18, визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку є обов`язком роботодавця та працівника.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги, нарахування, але не виплату позивачу при звільненні відповідачем з його вини (без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів), з урахуванням рішення суду від 02.12.2020 (справа № 646/3363/20) та не проведення відповідачем розрахунку з позивачем після його звільнення - з 14.09.2020 по день ухвалення рішення по вказаній справі 08.10.2020 включно, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведених вище розрахунків суду, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 320,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут «УКРЕНЕРГОМЕРЕЖПРОЕКТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.09.2020 по 07.10.2024 включно у розмірі 405 100 (чотириста п`ять тисяч сто) грн. 50 коп.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЕКСПЕРТИЗИ НАСІННЯ І САДИВНОГО МАТЕРІАЛУ» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 320 (три тисячі триста двадцять) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено у силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Барабанова