Провадження № 2/201/659/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На адресу суду 26 січня 2024 року від позивача надійшла заява, в якій позивач просив закрити провадження у вказаній справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, та повернути позивачу сплачений судовий збір та кошти витрачені на правничу допомогу.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлене клопотання та наполягав на його задоволенні, оскільки наразі за його зайвою, відповідача ОСОБА_2 було знято з реєстрації, а тому наразі відсутній предмет спору.

Відповідач заперечувала проти задоволенні клопотання про закриття провадження, оскільки наразі їй нема де зареєструвати своє місце проживання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Судом встановлено, що між позивачем у позасудовому порядку врегульовано питання щодо зняття з реєстрації, що підтверджується довідкою про склад сім`ї у житловому будинку, доданою позивачем до своєї заяви, а тому між сторонами відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Розглянувши заяву позивача, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у цій справі і повернення судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Щодо повернення коштів, сплачених за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача витрачені ним кошти за сплату правничої допомоги у розмірі 5000 грн., та надає до заяви договір №18092305 про надання правничої допомоги, а також в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Однак, як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. по справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорар та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст.ст.12, 46, 56 ЦПК України в редакції від 18.03.2003р.).

Для підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, позивачем надано лише договір №18092305 про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі наданих послуг.

З огляду на вище зазначене, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу, оскільки вказані документи не можуть підтвердити фактичне понесеня позивачем таких витрат.

Керуючись ст. 142, ч. 1 ст. 255, 260, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплачений при пред`явленні позову згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3608104 у цивільній справі № 201/12948/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова