Справа № 755/4842/24
Провадження № 2/755/3701/24
"09" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді - Хромової О.О.
при секретарі - Мартюк К.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,
Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 41 992,81 грн, витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 1 430,00 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 серпня 2021 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб - автомобіль «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1 . Дана ДТП визнана страховим випадком. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, то МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у вказаній сумі, і до нього як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, перейшло право вимоги до відповідача - водія, винуватого в заподіянні шкоди. У добровільному порядку відповідач витрати позивача на виплату страхового відшкодування потерпілій особі не відшкодував, тому просили позов задовольнити.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. Конверти з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що двічі направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернулися до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня
2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року встановлено, що 18 серпня 2021 року у місті Києві по вулиці Драйзера, 21, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед поворотом ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по зустрічній смузі, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.3.б, пункту 10.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив правопорушення, передбачені статтею 124 КУпАП.
Винним в ДТП даною постановою визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На дату настання ДТП, відносно автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, поліс цивільно-правової відповідальності, яким би був забезпечений даний транспортний засіб, відсутній.
Згідно із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 18 серпня 2021 року,
18 серпня 2021 року сталася ДТП за участю транспортного засобу «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який є власником такого транспортного засобу, та транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 встановлено, що власником транспортного засобу «Opel», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .
18 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до МТ СБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.
Факт перерахування ОСОБА_2 страхової виплати в сумі 41 992,81 грн підтверджується платіжною інструкцією від 23 жовтня 2021 року № 1105924.
Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТ СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТ СБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
У зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТ СБУ здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 54 564,50 грн.
Таким чином, МТ СБУ виконало покладені на нього Законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За нормою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно із положеннями пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТ СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто, є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17).
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, МТ СБУ відповідно до чинного законодавства здійснило відшкодування шкоди за винного водія транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 , що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , а тому відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати на користь ОСОБА_2 , як потерпілої сторони, у МТ СБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 41 992,81 грн.
При цьому, станом на час розгляду справи, відшкодування спричиненої шкоди відповідачем не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь МТ СБУ в порядку регресу витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 41 992,81 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті послуг аварійного комісара в розмірі
1 430,00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до положення пунктів 34.2, 34.4 статті 34, пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТ СБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТ СБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб.
Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТ СБУ.
Нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: пунктом 34.3, передбачено обов`язок страховика (МТ СБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) лише в тому разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті якої є аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено.
Як вбачається з положень статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТ СБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять.
Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрат на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду
За таких обставин, відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі
1 4300,00 грн, що пов`язані із залученням позивачем аварійного комісара.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 23 лютого 2024 року № 979002 про оплату судового збору на суму 3 028,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 928,29 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1166, 1187, 1191 ЦК України, статтями
22, 38, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 353 ЦПК України, суд,
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України у рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, грошові кошти у розмірі 41 992,81 грн (сорок одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дві гривні 81 копійку).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати в розмірі 2 928,29 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомо, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду виготовлено 09 жовтня 2024 року.
Суддя О.О. Хромова