Справа № 199/4837/24
(2/199/2482/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення-

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада 20 червня 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

Позивач у своєму позові посилався на те, що у вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права користування квартирою. Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_2 зазначав, що в середині вересня 2020 року, він заселився у квартиру АДРЕСА_1 . З часу вселення в квартиру, він проживав там постійно і користувався як член сім`ї жилим приміщенням, брав участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг та виконував інші зобов`язання, що випливають із договору найму жилого приміщення. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 20.12.2022 по справі № 199/7009/22, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.03.2023 у справі № 199/7009/22 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Право власності на будинок АДРЕСА_2 належить територіальній громаді міста на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів Про комунальну власність міської Ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46.

У свою чергу, квартира АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста в особі Дніпровської міської ради на підставі договору дарування від 06.08.2004.

У відповідача відсутнє право власності на спірну квартиру, а відтак і відсутні законні підстави користуватись спірною квартирою, тому відповідач підлягає виселенню без надання їм іншого жилого приміщення.

У зв`язку з чим позивач просив суд, усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користування власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Судові витрати покласти на відповідача по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року відкрито провадження по даній справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 5 даної статті також встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до частини 8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

У відповідності до статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 145 Конституції України встановлено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Стаття 16 ПК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власності на будинок АДРЕСА_2 належить територіальній громаді міста на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів Про комунальну власність міської Ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46.

Квартира АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста в особі Дніпровської міської ради на підставі договору дарування від 06.08.2004, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Долгополовою Л.Г.

Відповідно до змісту рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, яке набрало законної сили, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 , у позові ОСОБА_2 було відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить 1/1 частина домоволодіння АДРЕСА_3 , в якому позивач зареєстрований з 24 липня 2003 року

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач чинить перешкоди у користуванні власністю позивачу, а саме докази проживання відповідача у спірній квартирі на момент звернення позивача до суду, таким чином позивач не довів суду належними, достовірними та допустимими доказами порушення права власності позивача як власника квартири АДРЕСА_1

З урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за необхідно судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У позові Дніпровської міської ради ( код ЄДРПОУ 26510514, м. Дніпро проспект Яворницького,75) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя В.В. Руденко