Дата документу 14.10.2024Справа № 554/2036/24
Провадження № 2/554/3296/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Рябченко В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості, -

встановив:

27.02.2024 року позивач Акціонерне товариство «Cенс Банк» звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення 3% річних в сумі 14580,98 грн. та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованостіу розмірі 67287,86 грн. за період 29.07.2015 року по 23.02.2022 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 17.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490059103.

19.08.2009 року змінено організаційно-правову форму шляхом перейменування із ЗАТ «Альфа Банк» на ПАТ «Альфа Банк».

Позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк».

Відповідно до витягу зі статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого Національним банком України від 12.09.2022 року, АТ «Сенс банк» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 не виконала постанову Полтавського апеляційного суду № 554/12083/15-ц від 18.12.2018 року, продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що порушує право стягувача на мирне володіння своїм правом, кредитор має право на отримання суми боргу за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду з урахуванням 3% річних за час прострочення.

Відповідно до п.п. 11.3 п. 11 кредитного договору, сторони реалізуючи свої права, що встановлені ст. 259 ЦК України, домовилися про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені), становить 50 років.

Таким чином, АТ «Сенс Банк» має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення зобов`язання з дати розрахунку боргу, тобто з 29.07.2015 року по дату здійснення розрахунку 23.02.2022 року.

Позивач вказує, що тривале не виконання судового рішення та довготривале зволікання відповідачем у виконанні судового рішення завдало позивачу значної майнової шкоди та збитків, оскільки відповідач використовував у своїх цілях кошти АТ «Сенс Банк».

Ухвалою суду від 01.03.2024 року відкрито спрощене провадження по справі.

29.03.2024 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позову та посилався на необґрунтованість наданого позивачем розрахунку. Прохав застосувати строк позовної давності.

25.04.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримав позов, прохав його задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490059103.

Позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12.08.2022 було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк».

Відповідно до витягу зі статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого Національним банком України від 12.09.2022 року, АТ «Сенс банк» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».

Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490059103 в розмірі 129987 (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп., витрати по сплаті судового збору 1299 (одна тисяча двісті дев`яносто дев`ять) грн. 88 (вісімдесят вісім) грн., всього 131287 (сто тридцять одна тисяча двісті вісімдесят сім) грн. 63 (шістдесят три) грн.

25.10.2016 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2017 року скасовано в частині стягнення судових витрат. Ухвалено нове рішення в цій частині яким стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» по 649,94 грн. судових витрат з кожного, в решті рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.06.2016 року залишено без змін.

19.09.2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду постанову Полтавського апеляційного суду від 25.10.2016 року скасовано, цивільну справу № 554/12083/15-ц передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

18.12.2018 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2016 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Альфа-банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 490059103 від 17.03.2008 року у розмірі 73917,48 грн.

30.06.2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду постанову Полтавського апеляційного суду від 18.12.2018 року залишено без змін.

Відповідно доч.1статті 1049ЦКУ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1ст.1050ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України.

Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У Постанові Верховного суду від 23 листопада 2022року по справі №285/3536/20 стосовно 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні зазначено наступне. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги.

Приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати на підставі ст.625 ЦК України від суми простроченої заборгованості за кредитом в сумі 81868,84 грн за період з 29.07.2015 року до 23.02.2022 року.

Постанова Полтавського апеляційного суду якою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 490059103 від 17.03.2008 року у розмірі 73917,48 грн. - була визначена 18.12.2018 року.

При цьому, суду не було представлено інформації щодо наявності або відсутності виконавчого провадження у даній справі на теперішній час.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати нараховані на задавнену вимогу. Позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач у цій справі не пред`явив.

Доказів, що відносно умови про збільшення строку позовної давності до 50 (п`ятдесяти років) сторони Кредитного договору № 490059103 від 17.03.2008 року досягли згоди, суду не надано.

Згідно з ч.3 ст.12та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2,ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням.

Оскільки позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (основної заборгованості), у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за ст.625 ЦК України належить відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості відмовити.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення проголошено 14.10.2024 року.

Суддя Н.В.Тімошенко