ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/3020/21 Головуючий суддя І інстанції Петрова Н.М.
Провадження № 22-ц/818/2776/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: іпотечного кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шматько Тетяни Миколаївни на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 29 травня 2024 року, по цивільній справі №642/3020/21, за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним та застосування наслідків недійсності,-

В С Т А Н О В И В :

29.06.2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Київського районного суду м.Полтави за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним та застосування наслідків недійсності.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір іпотеки №6121-ІД-02 від 17.05.2007 року після внесення змін до нього Договором №1 від 02.10.2008 року про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки № 6121-Ід-02 від 17.05.2007 року, визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. 26.11.2013 року, зареєстрований в реєстрі за №4810, визнати недійсним іпотечний договір квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алейніковою Л.П. 27.12.2013 року, зареєстрований в реєстрі за №1581, скасувати наступні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також записи шляхом їх вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності: 36637462 від 25.05.2020, номер запису про іпотеку №4115536 від 27.12.2013, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9630083 від 27.12.2013, номер запису про обтяження №4114268 від 27.12.2013, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9627329 від 27.12.2013, в порядку передбаченому ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахувати всі зазначені у позовній заяві постанови Верховного Суду України, Верховного Суду та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви або відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення у справі та у разі задоволення позову стягнути судовий збір з відповідачів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шматько Т.М. просить скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 06.12.2023 року нею подано заяву про участь в судовому засідання, призначеному на 27.12.2023 року о 14:00. Однак, за день до судового засідання мною було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із робочим відрядженням, що підтверджувалось квитком на потяг, який було додано до заяви. Також, було подано заяву про проведення судового засідання, призначеного на 30.04.2024 року о 12:00. У вказаний час судом не було проведено судового засідання у режимі відеоконференції через невідомі причини. Також, судом першої інстанції не було постановлено жодної ухвали в період розгляду справи про відмову чи задоволенню заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Таким чином, із вказаних дій вбачається бездіяльність посадових осіб суду першої інстанції, що порушує одну із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи, а саме права на судовий захист.

Представником позивача було подано заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, з яких вбачається, що представник позивача була готова приймати участь у розгляді справи, однак судом не враховано даної обставини під час винесення ухвали про залишення без розгляду позовної заяви.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст.367,368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що в судове засідання позивач судові засідання 22.11.2023, 27.12.2023, 25.01.2023, 21.02.2024, 26.03.2024, 30.04.2024, 29.05.2024 позивач та представник позивача адвокат Шматько Т.М. не з`являлися, представником позивача адвокатом Шматько Т.М. надсилалися через електронний суд заяви про відкладення розгляду справи, але доказів поважності таких відкладень на протязі півроку адвокатом Шматько Т.М. суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною 5 статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей223,257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2020 року у справі№910/16978/19 та від 16 жовтня 2020 року у справі №910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим, положення частини 5 статті 223, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 червня 2020 року у справі№910/16978/19).

Положення частини 5 статті 223, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивач в судові засідання, призначені 22.11.2023, 27.12.2023, 25.01.2023, 21.02.2024, 26.03.2024, 30.04.2024, 29.05.2024 позивач та представник позивача адвокат Шматько Т.М. не з`являлися.

Проте, представником позивача адвокатом Шматько Т.М. надсилалися через електронний суд заяви про відкладення розгляду справи. 06.12.2023 (а.с.93) та 26.04.2024 року (а.с.147) адвокатом були надані зави про призначення справи в режимі відеоконференції, які судом не були розглянуті, внаслідок чого стороні позивача не було забезпечено право на участь у вказаних судових засіданнях, внаслідок чого у суду не було передбачених пунктом 3 частини 1статті 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду у наступному судовому засіданні 29 травня 2024 року.

Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції полився із застосуванням пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України та з порушенням вказаної норми цивільного процесуального права залишив позов без розгляду.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, ухвала підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шматько Тетяни Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 29 травня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 09 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.Б.Яцина

Судді колегії Н.П.Пилипчук

О.Ю.Тичкова