РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 559/4410/23

Провадження № 22-ц/4815/965/24

Рівненський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Дубенського району, актовий запис №4. Від шлюбу дітей не мають. Прожили разом 15 років, за останні десять років відносини суттєво погіршувалися. На даний час не підтримують жодних сімейних відносин, шлюб носить формальний характер. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, а надання будь-яких термін для примирення є не доцільними. В зв`язку із викладеними обставинами наполягає на розірванні шлюбу.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 червня 2024 року позов задоволено: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №4, розірвано.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наданий судом строк для примирення 2 місяці був недостатнім, а шлюб розірвано передчасно.

Просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У встановлений строк для подання відзиву надійшла заява ОСОБА_2 у якій просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як було встановлено місцевим судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Дубенського району, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке повторно видане Дубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.7).

Як вбачається з вказаного свідоцтва дружині після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_3 . Однак, доказів його зміни ОСОБА_4 з матеріалів справи не вбачається. Долучені нею до матеріалів справи копії її паспорта вказують на те що вона після укладенню шлюбу користувалась паспортом на прізвище ОСОБА_5 та зокрема в 2016 році після досягнення 45 річного віку вклеїла до паспорта нове фото.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини шостої статті 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, оскільки відповідно до ст.2 ЦПК України розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про примирення, суд повинен оцінити строк, який сплинув з моменту припинення сторонами спільного проживання, подання позову про розірвання шлюбу та вказати на обставини, які свідчать про можливість примирення сторін.

Крім того надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Вирішуючи спір у даній справі встановлено, що позивач наміру продовжувати шлюбні відносини не висловлював, доказів, які б свідчили, що з моменту подання позову та до розгляду справи судом апеляційної інстанції сторони підтримують сімейні стосунки не надано, як і доказів того, що відповідачкою вчинялись дії щодо примирення.

Відтак доводи апеляційної скарги щодо недостатності наданого строку на примирення безпідставні.

Виходячи із наведеного колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.