Провадження 2/127/4904/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Лісниченка Сергія Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Лісниченко Сергій Вікторович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання батьківства на підставі ч. 3 ст. 128 і ч. 1 ст. 129 СК України.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви судом встановлено їх невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить наступних відомостей: щодо електронної пошти позивача та відповідачки ОСОБА_3 ; щодо третьої особи - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Водночас, позовна заява не містить викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідачки ОСОБА_3 у відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а також вимоги до неї у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Закон встановлює обов`язкові вимоги до позовної заяви (ст.ст. 175, 177 ЦПК України). Зокрема, від якості позовної заяви та юридично правильного її змісту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Виходячи з підстав звернення до суду з позовом, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне, що в свою чергу, не відноситься до недоліків позовної заяви.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд. Однак, самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не може призводити до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже, саме учасник справи обирає спосіб свого захисту.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує свої вимоги пославшись як на положення ст. 128 СК України, так і на положення ст. 129 СК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що тлумачення норм СК України свідчить, що: законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до ст. 128 СК України та ст. 129 СК України; у ст. 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме в такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства; ч. 1 ст. 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записана інший чоловік. Тобто позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини.

Таким чином, в разі уточнення позивачем змісту позовних вимог (способу захисту прав та інтересів), суд вказує на необхідність викладення позовної заяви в новій редакції із зазначенням визначених процесуальним законом відомостей, зокрема тих, які, як встановлено даним судовим рішенням, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 і ч. 2 ст. 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву адвоката Лісниченка Сергія Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання батьківства залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення визначених даним судовим рішенням недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: