Провадження № 2-о/344/409/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду, цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що вона ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.1968 року. 26 листопада 1994 року вона зареєструвала шлюб із громадянином ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 26.11.1994 серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1682.

З 01.09.1986 року на підставі наказу № 22-к від 31.08.1986 вона була зарахована на денну форму навчання до Івано-Франківського спеціалізованого професійно-технічного училища № 2 (СПТУ 2) за професією «В`язальниця виробів верхнього трикотажу». 18.07.1987 року її було відраховано з СПТУ 2 у зв`язку із закінченням училища згідно наказу № 20-К від 17.07.1987 року. 23 липня 1987 року їй було видано диплом з відзнакою № 232278 та присвоєно кваліфікацію в`язальниці четвертого розряду. У дипломі її ім`я, з незрозумілих для неї причин, вказано як « ОСОБА_5 ». Згідно наказу № 72-к від 16.07.1987 року «Про прием на работу випускников профессионально-технических училищ випуски 1987г.», її було прийнято на роботу з 21.07.1987 в`язальницею по четвертому розряду в зміну майстра ОСОБА_6 . Івано-Франківської трикотажної фабрики. У даному наказі її ім`я також вже вказано як « ОСОБА_7 ». Разом з тим і в свідоцтві про народження, і в паспорті, і в трудовій книжці її ім`я вказується як « ОСОБА_8 ».

Таким чином, виходячи із аналізу вищеперерахованих документів, наявна розбіжність у написанні її імені. Дана помилка у написанні імені, на думку заявниці виникла через незрозумілу та безпідставну інтерперетацію її імені « ОСОБА_8 » російською мовою як « ОСОБА_7 », не дивлячись на те, що у Свідоцтві про народження вона записана як « ОСОБА_9 ». Нещодавно адміністрацією закладу освіти, де вона працює, їй повідомлено про звернення від Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області з метою оцифрування даних, де і було вказано на дану розбіжність, запропоновано звернутися до суду за вирішенням даного питання.

Заявниця зазначає, що намагалася встановити дані факти у позасудовому порядку, однак Івано-Франківське спеціалізоване професійно-технічне училище № 2 ліквідоване ще у червні 1997 року. Вона звернулася з письмовою заявою про видачу архівної довідки із відомостей про навчання, однак зі змісту довідки також вбачається написання її імені як « ОСОБА_5 », аналогічно до його написання у дипломі. Таким чином, нею вичерпано всі доступні позасудові заходи. Іншого порядку встановлення даних фактів, які мають юридичне значення, окрім судового, немає.

Зважаючи на вищезазначене, заявниця просить встановити факт приналежності їй - ОСОБА_10 , диплому Б № НОМЕР_3 з відзнакою від 23.07.1987 року.

Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить заяву задовольнити.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшло письмове пояснення по справі, у якому зазначається на необхідність встановлення факту належності документу заявниці у судовому порядку та зазначено про розгляд справи без участі представника управління.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.1968 року (а.с. 10).

26 листопада 1994 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 26.11.1994 серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1682 (а.с. 9).

Згідно записів у трудовій книжці, заявниця з 01.09.1986 року на підставі наказу № 22-к від 31.08.1986 була зарахована на денну форму навчання до Івано-Франківського спеціалізованого професійно-технічного училища № 2 за професією «В`язальниця виробів верхнього трикотажу».

23 липня 1987 року було видано диплом з відзнакою № 232278 та присвоєно кваліфікацію в`язальниці четвертого розряду на ім`я « ОСОБА_11 » (а.с. 3).

Згідно наказу № 72-к від 16.07.1987 року « ОСОБА_12 » після закінчення СПТУ № 2 було прийнято на роботу з 21.07.1987 року в`язальницею по четвертому розряду Івано-Франківської трикотажної фабрики, про що свідчить архівна довідка № Д-27/06-07 від 05.07.2024 (а.с. 8). Як вбачається, у даному наказі ім`я вказано як « ОСОБА_7 ».

Однак, у свідоцтві про народження заявниці, у її паспорті та у трудовій книжці ім`я заявниці вказується як « ОСОБА_8 ».

Відтак, виходячи із аналізу вищеперерахованих документів, наявна розбіжність у написанні імені заявниці.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для встановлення юридичного факту приналежності заявниці диплому Б № 232278 з відзнакою від 23.07.1987 року.

Зважаючи на вищенаведене, заява підлягає до задоволення, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 268, 293, 315, 259, 268, 317, 354, 355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_10 , диплому Б № НОМЕР_3 з відзнакою від 23.07.1987 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2024 року.