Справа № 333/8865/24
Провадження № 2-о/333/577/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

присяжних Легези О.А.

Почтарь В.Г.

при секретарі Меркулової М.М.,

за участю прокурора ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

лікаря-психіатра ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

адвоката Кари Ю.М.

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, цивільну справу за заяву медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Тетяни про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовська Тетяна звернулась до суду із заявою про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, ОСОБА_5 , знаходиться на стаціонарному лікуванні з 07.10.2024 р. З 2007 страждає на параноїдну шизофренію, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в психіатричних стаціонарах. В клінічній картині галюцинаторно-маячна симптоматика з агресивними тенденціями на адресу матері. Визнана особою з інвалідністю 3 групи. Остання госпіталізація з 29.12.2020 по 22.01.2021 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, галюцинаторно-параноїдний синдром.

Психічний стан пацієнтки суттєво погіршився протягом останнього місяця: ліки не приймає, не спить, ночами кричить, виє, постійно дзвонить матері, чує голоси, розмовляє з ними, повідомляє, що голоси вимагають, щоб вона покінчила з собою, що в неї хтось вилучив яйцеклітину, і в неї є донька над якою знущаються, твердить, що на балкон прилітає відьма, за стіною живе ОСОБА_6 , відмовляється від їжі, яку приносить матір, значно втратила у вазі, б`є матір, напередодні госпіталізації намагалася скинути її зі сходів, у зв`язку з цим була затримана нарядом поліції, передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, доставлена до приймального відділення. Згоду на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована в примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для себе та оточуючих.

За висновком лікарів-психіатрів ОСОБА_5 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна та обгрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, просив суд задовольнити заяву.

Лікар психіатр у судовому засіданні підтвердив викладене у заяві, зазначив, що ОСОБА_5 за психічним станом потребує госпіталізації. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Законний представник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила що є матір`ю ОСОБА_5 . Її донька проживає одна у квартирі, чоловіка та дітей не має. Додатково зазначила, що хвороба ОСОБА_5 є спадковою. Перші ознаки з`явились коли ОСОБА_7 було 12,5 років, потім все заспокоїлось. З 17 років хвороба почала прогресувати, її донька потрапила до лікарні. ОСОБА_5 закінчила університет, 5 років пропрацювала економістом. У 29 років ОСОБА_5 потрапила до психіатричної лікарні. Інвалідність отримала приблизно у 2006 році. Її донька лікувалась за рекомендаціями лікарів, приймала ліки та один раз на рік перебувала на стаціонарному лікуванні. ОСОБА_4 пояснила, що спочатку вона із донькою проживала разом, вона слідкувала за її лікуванням, ОСОБА_8 дуже на неї сердилась через це. Потім донька захотіла жити окремо. Вже рік як не приймає ліки, відмовляється від лікування, до лікарів не ходить. У вересні донька їй зателефонувала та повідомила про те, що їй голоси сказали здійснити самогубство. Після вказаного ОСОБА_4 зателефонувала у швидку та поліцію і обманним шляхом змусили відкрити двері квартири. Побачивши матір вона проявила агресію по відношенню до неї.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти заяви, зазначила що не вважає себе хворою. Додатково пояснила що вночі могла голосно розмовляти, проте хто то був не знає, чи то демони чи то біси, вона їх не бачить, тільки чує.

Адвокат Кара Ю.М., яка представляла інтереси особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5 у судовому засіданні при розгляді заяви поклалась на розсуд суду.

Прокурор підтримав лікарів, не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2007 страждає на параноїдну шизофренію, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в психіатричних стаціонарах. В клінічній картині галюцинаторно-маячна симптоматика з агресивними тенденціями на адресу матері. Визнана особою з інвалідністю 3 групи. Остання госпіталізація з 29.12.2020 по 22.01.2021 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, галюцинаторно-параноїдний синдром. Перебуває на стаціонарному лікуванні з 07.10.2024 року по теперішній час.

Із рапорту поліцейського встановлено, що 07.10.2024 року під час несення служби прибувши на місце виклику, зустріла заявниця ОСОБА_4 , яка повідомила, що її донька ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікарів з 17 років, більше року перестала приймати ліки, чує голоси, повідомляє що на балкон прилітає відьма, вночі не спить, кричить, палила у квартирі сміття, намагалась скинути матір зі сходів. Агресивно себе поводить, дзвонить до матері кожну ніч, з квартири не виходить. Сусіди постійно скаржаться. На місце було викликано психіатричну бригаду.

Згідно заяви ОСОБА_4 остання просить госпіталізувати її доньку ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.10.2024 року ОСОБА_5 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечною для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна та обгрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Згідно ч. 2-4 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону.

Оскільки хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у ОСОБА_5 виявлено ознаки тяжкого психічного розладу у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, а також встановлення фактів про те, що хвора становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.263-265, 293-294, 341-342 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Тетяни про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_5 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 10а.

Відповідно до ст.342 ЦПК України дане рішення є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська

Присяжні О.А. Легеза

В.Г. Почтарь