Провадження № 2/127/3277/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 із позовом до суду звернулося ТОВ «ФК «Суперіум», яке просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у загальному розмірі 67362,82 грн. Мотивувало заявлені вимоги тим, що 31.08.2018 ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Укрсиббанк» договір-анкету про відкриття комплексного розрахунково - касового обслуговування банківського рахунку, та відповідно отримала кредитні кошти. Відповідачка, в порушення умов договору, зобов`язання належним чином не виконала, через що у неї утворилася заборгованість у сумі 67362,82 грн. У результаті укладення договорів відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 14.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд дослідивши надані докази встановив, у серпні 2018 ОСОБА_1 підписали з ПрАТ «Укрсиббанк» договір - анкету про відкриття комплексного розрахунково касового обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0.

Згідно договору ліміт кредитування склав 49500 грн, строк користування кредитом з 31.08.2018 по 10.09.2020, щомісячна ставка на суму кредитної заборгованості 55% річних (а.с. 15-16).

Суду не надано доказів отримання або зарахування коштів на рахунок відповідачки. Позивачем не надано розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості встановити факт наявності та суму заборгованості.

У лютому 2020 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-лізинг» уклали договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, одним серед яких є відповідачка (а.с. 8-10, 6). У свою чергу ТОВ «Олком-лізинг» зобов`язалося здійснити плату АТ «Укрсиббанк» за права вимоги. В підтвердження виконання вказаних домовленостей суду надано платіжне доручення №6 (платіжне доручення а.с. 22).

Суд не приймає як доказ реєстр боржників, так як відомості а прочитати немажливо, а частина інформації закрита ( не належний доказ).

У лютому 2020 ТОВ «Олком-лізинг» та ТОВ «ФК «Суперіум» уклали договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, одним серед яких є ОСОБА_1 (договір а.с 11-14). У свою чергу ТОВ «ФК «Суперіум» зобов`язалося здійснити плату ТОВ «Олком-лізинг» за права вимоги. В підтвердження виконання вказаних домовленостей суду надано платіжне доручення №450 (платіжне доручення а.с. 22).

Позивач надсилав на адресу відповідачки досудову вимогу про сплату заборгованості у сумі 67362,82 грн.

Відповідно до положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору.

Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.

При цьому, абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивачем не надало жодних первинних бухгалтерських та платіжних документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 .

Крім того, на підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Суперіум» додало до позовної заяви витяг з реєстру боржників де частина інформації є нечитабельною, а частина закритою. Розрахунок заборгованості у матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд дослідити період, за який нараховано заборгованість, а також дані щодо руху коштів на рахунку, сум, що фактично були отримані відповідачем. А, отже, встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором неможливо. З огляду на вище вказане у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості слід відмовити.

В силу ст. 141 ЦПК України, судові витрати належить залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 525-526, 549, 552, 611-612, 1054 ЦК України, 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», адреса: Вознесенський узвіз, 23-а, нежитло. прим. 35А, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 07.10.2024

Суддя: