Справа № 288/3611/23
Провадження № 2/288/161/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що 27 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі -Первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 604060238.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-1 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-1 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників № 47 від 08.10.2019 року до Договору факторингу № 28/1118- 01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 604060238.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24927,15 гривень, з яких: - 9747,94 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15179,21 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Якщо навіть відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, проте має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 604060238 від 27.02.2019 року в розмірі 24927 гривень 15 копійок та понесені судові витрати. Справу розглядати за відсутності представника позивача.

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі із викликом (повідомленням) сторін.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 29 грудня 2023 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву з додатками в якому просить у задоволені позову відмовити повністю та стягнути з позивача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Також просить справу розглядати без його участі /а.с. 51-65/.

23 січня 2024 року через канцелярію суду від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшли додаткові пояснення в яких представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати /а.с. 68-91/.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини п`ятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, але без участі сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 лютого 2019 року укладено Договір № 604060238 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» далі товариство та ОСОБА_1 далі - позичальник, разом сторони, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4200,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування здійснюється у розмірі 1,23 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (далі процентна ставка), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3. цього договору. З врахуванням положень п. 1.4 Договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 448,95 % річних. Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору /а.с. 4-5/.

Вказаний Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом.

Додатковими угодами до Договору № 604060238 від 27.02.2019 року, укладеними 28.03.2019 року, 27.04.2019 року, 30.05.2019 року та 27.06.2019 року, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» далі товариство та ОСОБА_1 далі позичальник, разом сторони, передбаченого, що у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 604060238 від 27.02.2019 року на наступну кількість днів: 29, 30, 30, 30 відповідно /а.с. 6-9/.

Як вбачається з Додаткових угод до Договору № 604060238 від 27.02.2019 року, укладених 01.03.2019 року, 04.03.2019 року, 12.03.2019 року, 25.03.2019 року, 09.04.2019 року, 11.04.2019 року, 28.04.2019 року, 01.05.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» далі товариство та ОСОБА_1 далі позичальник, разом - сторони, товариство зобов`язується збільшити суму кредиту на суму 300,00 гривень, 500,00 гривень, 600,00 гривень, 350,00 гривень, 1000,00 гривень, 800,00 гривень, 600,00 гривень, 400,00 гривень, 1000,00 гривень на строк дії договору № 604060238 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Викласти графік розрахунків (додаток № 1 до договору) у новій редакції (додаток № 1 до цієї додаткової угоди). Відобразити у графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, визначену в додаткових угодах. Всі інші умови договору не змінені цією додаткової угодою, залишаються чинними і сторони підтверджують свої зобов`язання щодо їх виконання /а.с. 10-18/.

Відповідно до платіжних доручень від 27.02.2019 року, 01.03.2019 року, 01.03.2019 року, 04.03.2019 року, 12.03.2019 року, 25.03.2019 року, 09.04.2019 року, 11.04.2019 року, 28.04.2019 року та 01.05.2019 року, виданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувач ОСОБА_1 , сума 4200,00 гривень, 300,00 гривень, 500,00 гривень, 600,00 гривень, 350,00 гривень, 1000,00 гривень, 800,00 гривень, 600,00 гривень 400,00 гривень, 1000,00 гривень, призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 604060238 від 27.02.2019 року, ОСОБА_1 , для зарахування на платіжну картку № 5167-49хх-хххх-2908 /а.с. 19-20/.

Згідно Додаткової угоди № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» далі- фактор та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» далі клієнт, разом сторони, Договір факторингу викладено у новій редакції, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 21-23/.

Як вбачається з Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» далі-фактор та ТОВ «Таліон плюс» далі- клієнт, згідно у мов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 24-25/.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, сформованого ТОВ «ФК «ЄАПБ», в списку боржників вказаний ОСОБА_1 , номер кредитного договору 604060238, загальна сума заборгованості 24927,15 гривень /а.с. 26/.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 604060238 від 27.02.2019 року за період з 21.10.2022 по 30.11.2023, боржник ОСОБА_1 , станом на 30.11.2023 року заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 24927,15 гривень /а.с. 27/.

Як вбачається з Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та Статуту, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку /а.с. 28, 29, 35-37/.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку /а.с. 31, 32/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк.

В силу вимог статті 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).

Відповідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Перевіривши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про недоведеність факту набуття ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

З позовної заяви та матеріалів справи наданих позивачем вбачається, що 31 грудня 2020 року укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, за яким сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, а саме: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - клієнт зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» - фактору, права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 21-24/.

Договору факторингу укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до позовної заяви не додано.

Разом з тим, позивач посилається на виникнення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором № 604060238 від 27 лютого 2019 року.

Таким чином, на момент укладання договору факторингу (28.11.2018) не існувало заборгованості за кредитним договором, який було укладено 27 лютого 2019 року, так як на той час не існувало і самого Договору № 604060238. Отже, така заборгованість не могла бути предметом договору факторингу та перейти до іншого кредитора.

Включення відповідача ОСОБА_1 до реєстру боржників відповідно до договорів відступлення права вимоги від 28.11.2018 року є безпідставним.

Таким чином належних доказів, які б свідчили, що до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 лютого 2019 року, позивачем не надано та судом не встановлено.

Також, позивач має надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Проте, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Також, представник позивача в своїх додаткових поясненнях вказує, що вони не отримали від первісного кредитора детальні розрахунки за кредитним договором № 604060238, не володіють та не можуть володіти оригіналами первинних документів.

Отже, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу та розрахунок заборгованості, які сформовані самим позивачем, не можуть вважатися належними доказами наявності заборгованості по відсоткам.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.

Пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

19 грудня 2023 року між фізичною особою ОСОБА_1 далі клієнт та адвокатом Решетило Русланою Геннадіївною далі адвокат укладено Договір № 19/12 про надання правничої допомоги /а.с. 61-62/.

Відповідно до Акту надання послуг від 26 грудня 2023 року, виконавець адвокат Решетило Р.Г. надав, а замовник ОСОБА_1 прийняв послуги, надані в обсязі та на умовах, визначених договором, а саме: 1. Аналіз документів, позовної заяви та юридична консультація щодо судової справи № 288/3611/23, кількість -1, ціна за одиницю -2000 гривень, загальна вартість 2000 гривень; 2. Відзив на позовну заяву у судовій справі № 288/3611/23, кількість 1, ціна за одиницю 5000 гривень, загальна вартість 5000 гривень, всього 7000 гривень. Договірна сума оплати (ціна послуг) становить 7000 гривень 00 копійок /а.с. 58/.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 26 грудня 2023 року, прийнято від ОСОБА_1 , підстава: Договір про надання правничої допомоги № 19/12 від 19.12.2023 року, рахунок № 01 від 26.12.2023 року, найменування підприємства адвокат Решетило О.Г., сума 7000,00 гривень /а.с. 55 на звороті/.

Згідно рахунку фактури від 26 грудня 2023 року, виконавець адвокат Решетило Р.Г., платник ОСОБА_1 , найменування: надання правничої допомоги в рамках Договору про надання правничої допомоги № 19/12 від 19.12.2023 року, період 20 грудня 2023 року 26 грудня 2023 року, сума 7000,00 гривень /а.с. 60 на звороті/.

На підставі вищевикладеного, витрати на професійну правничу допомогу, здійснені відповідачем є документально підтвердженими та пов`язаними з розглядом справи, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а тому покладення на позивача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката є обґрунтованим.

Представник позивача в додаткових поясненнях вказує, що категорично не погоджується з розрахунком судових витрат відповідача на правову допомогу, так як вони є завищеними для даної категорії справ.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Представник позивача скористався своїм правом та вказав, що не погоджується з розрахунком судових витрат відповідача.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, зокрема ціну позову, тривалість судових засідань, час витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях і заявлених ним клопотань, складність справи, ціну позову та враховуючи заявлене представником позивача клопотання про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд з огляду на розумну необхідність судових витрат, обмежує їх розмір з 7000,00 гривень до 3000,00 гривень.

Таким чином, вимога відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення та з позивача належить стягнути вказані витрати на користь відповідача.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено та судом не встановлено факту порушення його прав відповідачем. У зв`язку з відсутністю необхідних доказів, суд позбавлений можливості переконатись у законності права вимоги позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 509, 512-514, 516, 525-527, 530, 549, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 130, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України; суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, реквізити ІBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник