Справа №:755/8037/21
Провадження №: 2-зз/755/52/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., секретаря Лазоренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, які вжито судом під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна,

в с т а н о в и в:

21 травня 2021 року суддею Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А. постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Одночасно в ухвалі про відкриття провадження у цивільній справі судом вирішено клопотання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та на квартиру АДРЕСА_2 .

22 листопада 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 травня 2011 року до 05 березня 2019 року.

Визнано спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на частку вказаної квартири за кожним.

Визнано спільною сумісною власністю 4616/10000 частки квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок вартості належної йому 2308/10000 частки в квартирі АДРЕСА_2 грошову компенсацію у розмірі 391 863 (триста дев`яносто одна тисяча вісімсот шістдесят три) грн 55 коп. У решті позовних вимог відмовити.

31 липня 2024 року Київським апеляційним судом винесено постанову про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 .

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року скасовано та прийнято нову постанову.

Відмовлено ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

26 вересня 2024 року (вх.№52740) відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровським районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року.

Представник заявника - адвокат Москаленко В.І. в судовому засідання просила заяву задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровським районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволені позову, що зумовлює вирішення питання про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову в розумінні положень статі 158 ЦПК України.

Представник позивача - адвокат Бутенко О.А. в судовому засіданні висловив свої заперечення щодо поданого клопотання, вважає передчасним вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, оскільки 01 жовтня 2024 року Верховним Судом постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року.

Вислухавши думку учасників цивільного процесу, наведені сторонами доводи та заперечення щодо заявленого клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову (на дату звернення з цією заявою до суду) регламентовано статтею 158 ЦПК України, де передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зі змісту статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, слідує, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, на підставі відповідної заяви особи, що бере участь у справі, визначена можливість подання заяви про скасування заходів забезпечення позову особою, щодо якої вжито заходів забезпечення позову, викликана законодавчою необхідністю відновлення прав сторони цивільного процесу, тобто відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень частини сьомої та дев`ятої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Тому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 за №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З аналізу наведених положень вбачається, що правовий інститут скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновків, що заява відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 , які вжито на підставі ухвали Дніпровським районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року, є передчасною, оскільки на час розгляду вказаного клопотання Верховним Судом постановлено ухвалу від 01 жовтня 2024 року про відкриття касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року, таким чином між сторонами наявний спір та скасування заходів забезпечення позову може значно перешкодити подальшому відновленню порушених прав позивача.

Керуючись статтями 158, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, подану до суду 26 вересня 2024 року, зареєстрована за вх.№52740, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я