Справа № 151/763/23
Провадження №2/151/22/24
30 січня 2024 року смт. Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді Токарчук Л.Г.
за участю секретаря судових засідань Бондаренко В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26.04.2021 між ТОВ ''Авентус Україна'' та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4058672 у сумі 10 000 гривень, строк кредиту становить 30 днів. На підставі договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022, укладеного між ТОВ ''Авентус Україна'' та ТОВ ''Вердикт Капітал'' до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про споживчий кредит № 4058672 від 26.04.2021. Після чого на підставі договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТОВ ''Вердикт Капітал'' та ТОВ ''Коллект Центр'', до позивача перейшло право грошової вимоги, у тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 4058672 від 26.04.2021. У порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.11.2023 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 31 735 гривень 47 копійок. Просять стягнути на їх користь з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 31 735 гривень 47 копійок, інфляційні витрати - 160 гривень та три проценти річних - 25 гривень 47 копійок. Крім того, просять стягнути з відповідачки на їх користь судовий збір в сумі 2 684 гривні та витрати на правову допомогу - 13 000 гривень.
Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ "Коллект Центр" не з`явився, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у позовній заяві зазначив про розгляд справи без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання призначені на 05.01.2024 та 30.01.2024 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання. Рекомендовані повідомлення повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідачки на адресу суду не надходило.
За таких підстав відповідачка вважається належно повідомленою про дату, час і місце судового засідання.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 26.04.2021 між ТОВ ''Авентус Україна'' та ОСОБА_1 укладено договір № 4058672 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надало позичальнику кошти в сумі 10 000 гривень строком на 30 днів (а.с. 4-7).
Відповідно до п. 1.1 Договору про надання споживчого кредиту його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України ''Про електронну комерцію'', в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС товариства.
Згідно з п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 10 000 гривень на строк 30 днів, дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.
Пунктом 1.5. Договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору; тип процентної ставки-фіксована, знижена процентна ставка 0,95 % в день.
Як вбачається з п. 1.6. Договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Пунктом 1.7. Договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає : за стандартною ставкою 693,50 % річних; за зниженою ставкою 346,75% річних.
Відповідно до п.1.8 та п.п.1.8.1 Договору орієнтовна загальна вартісь кредиту на дату укладення договору складає : за стандартною ставкою 15 700 гривень; за зниженою ставкою 12 850 гривень
Згідно з розділом 2 кредитного договору, сторони узгодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1 кредитного договору).
Розділом 3 кредитного договору визначено порядок обчислення (нарахування) процентів та порядок зміни процентів.
У пункті 4.1 кредитного договору сторонами визначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену у п. 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленості про таке продовження у порядку, визначеному п.4.2-4.4 договору, а також згідно розділу 7 Договору сторони узгодили відповідальність сторін за неналежне виконання умов Договору.
Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який 26.04.2021 підписано між ТОВ ''Авентус Україна'' та відповідачкою електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.(а.с.8-10)
Укладений між сторонами договір № 4058672 від 26.04.2021, у тому числі і графік платежів було також підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором ''М 912521'' 26.04.2021 о 09:09:26.
З карти обліку договору (розрахунок ТОВ "Авентус Україна") вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено платежі на загальну суму 10 530 гривень, які зараховані в погашення процентів (а.с. 14-21); останнє погашення ОСОБА_1 було здійснено 30.07.2021.
19 липня 2021 року ТОВ ''Авентус Україна'' надіслали повідомлення про врегулювання простроченої заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4058672 від 26.04.2021. За яким ОСОБА_1 повідомили про порушення строків повернення/оплати кредитної заборгованості. (а.с.11)
24.01.2022 між ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Вердикт Капітал'' було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' (первісний кредитор) відступило ТОВ ''Вердикт Капітал'' право грошової вимоги до позичальників, в тому числі згідно реєстру боржників за договором про надання споживчого кредиту № 4058672 від 26.04.2021, що укладений між ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' та позичальником, яким є ОСОБА_1 (а.с. 24-29).
У свою чергу, ТОВ ''Вердикт Капітал'' відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю ''Коллект Центр'', відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі згідно реєстру боржників за договором про надання споживчого кредиту № 4058672 від 26.04.2021, що укладений між ТОВ ''АВЕНТУС УКРАЇНА'' та позичальником, яким є ОСОБА_1 (а.с. 30-35).
У порушення умов договору, відповідачка, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.11.2023 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 31 735 гривень 47 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 21 550 гривень; 3% річних на дату відступлення права вимоги 25 гривень 47 копійок; інфляційні збитки на дату відступлення права вимоги 160 гривень. (а.с. 23)
ТОВ ''Авентус Україна'' свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Разом з тим, ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості.
Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, у тому числі, договори та інші правочини.
Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ч. 2 ст. 615 ЦК України вказано, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
З положень ст. 628 ЦК України слідує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Норми ст. 629 вказують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд також керується ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України ''Про електронну комерцію'' зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснимо в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України ''Про електронну комерцію'').
Частина 5 ст. 11 Закону України ''Про електронну комерцію'' передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Частина 1 ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Щодо інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Суд враховує, що підставою цього позову є власне не виконання зобов`язання за кредитним договором.
Вказане дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час прострочення боргового зобов`язання.
Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.
Крім того, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач заявив вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.
Представник позивача надав розрахунон 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.01.2022 по 23.02.2022, відповідно до якого на зобов`язання відповідача перед позивачем розраховано 3% річних у розмірі 25 гривень 47 копійок та інфляційні втрати в розмірі 160 гривень. (а.с.22)
Даний розрахунок перевірений судом, відповідачем не спростований, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних.
Враховуючи викладене, а також те, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4058672 від 26.04.2021, яка станом на 09.11.2023 становить 31 735 гривень 47 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 гривень; заборгованість за відсотками 21 550 гривень; 3% річних 25 гривень 47 копійок; інфляційні збитки 160 гривень.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене та керуючись статтями : 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4058672 від 26.04.2021 в сумі 31 735 ( тридцять одна тисяча сімсот тридцять п`ять) гривень 47 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" судовий збір в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні тапонесені витрати на правову допомогу у сумі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження (місце проживання чи перебування) :
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ).
Суддя Людмила ТОКАРЧУК