Справа № 445/2765/23 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В. М.
Провадження № 22-ц/811/852/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Львів

Справа № 445/2765/23

Провадження № 22ц/811/852/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на рішення Золочівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Золочеві 19 лютого 2024 року у складі судді Сивака В.М. у справі за заявою ОСОБА_4 , з участю заінтересованої особи: Головного управління ДМС України у Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

22 листопада 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення його особи. В обґрунтування заяви посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ровеньки Луганської області. Його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зазначає, що у неповнолітньому віці переїхав із м. Ровеньки до м. Молодогвардійськ Луганської області. 21 серпня 1986 року отримав паспорт громадянина СРСР взірця 1974 року Серії НОМЕР_1 , який згодом втратив. Вказує, що інформація про паспорт міститься у виписці із домової книги реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що 29 липня 1994 року він разом із сестрою ОСОБА_7 продали квартиру та переїхали на постійне місце проживання до м. Запоріжжя. Надалі він проживав у містах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом із сестрою. У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, був евакуйований до м.Запоріжжя, а звідти - до Львівської області. Оскільки він втратив паспорт громадянина колишнього СРСР, то звернувся до ГУ ДМС у Львівській області для отримання паспорта громадянина України, однак йому (заявнику) відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували його громадянство колишнього СРСР. Стверджує, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2022 року встановлено факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, яке є підставою для видачі органами ДМС України паспорта громадянина України. Однак, у видачі паспорта громадянина України йому відмовлено, у зв`язку з неможливістю встановлення його особи.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року задоволено заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлено особу заявника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ровеньки Луганської області, який перебував у громадянстві колишнього СРСР станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду 18 березня 2024 року оскаржило Головне управління ДМС України у Львівській області. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Вказує, що ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302. Вказує, що порядок оформлення паспорта замість втраченого регулюється пунктами 46-68 цього Порядку. Відповідно до пунктів 49-51, 55-58, 60, 62-64 Порядку № 302 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру). Зазначає, що ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з поданням заяви про втрату паспорта і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Надсилання запитів для перевірки інформації про особу здійснюється відповідно до пункту 41 Порядку. У разі видачі паспорта, який втрачено/викрадено, іншим територіальним підрозділом ДМС для підтвердження видачі особі паспорта, який втрачено/викрадено, не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального підрозділу ДМС надсилається запит за формою, встановленою МВС. Перевірка за запитом проводиться протягом двох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, наведені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними у заяві про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, та вклеєною до неї фотокарткою. У графі «Службові відмітки» заяви про видачу паспорта проставляється відмітка про дату надходження запиту та територіальний підрозділ ДМС, який здійснює оформлення паспорта замість втраченого/викраденого. За результатами перевірки надається відповідь територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, за формою, встановленою МВС, та заява про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС. Вказує, що у разі коли під час порівняння фотозображення із фотокарткою не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даних, наведених у заяві про видачу паспорта, який втрачено/викрадено, про це повідомляється територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації особи і з`ясування обставин виникнення розбіжностей. Після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта, встановлення факту оформлення особі паспорта, який заявлено як втрачений/викрадений, та його реквізитів, ідентифікації особи працівник територіального підрозділу ДМС складає за заявою про втрату паспорта висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником такого територіального підрозділу ДМС. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про оформлення паспорта. У разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку. У разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної поліції, Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Стверджує, що у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Посилається на ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Вказує, що заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному цією статтею. У разі, якщо ДМС не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

1 жовтня 2024 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

З свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (виданого повторно) вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Ровеньки Луганської області.

Відповідно до актового запису Відділу реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області №772 від 30 жовтня 1966 року батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

21 серпня 2086 року заявник отримав паспорт громадянина колишнього СРСР взірця 1974 року Серії НОМЕР_1 , який втрачений.

Інформація про цей паспорт міститься у виписці з будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з будинкової книги ОСОБА_10 з 21 серпня 1986 року по 12 березня 2004 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт Серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2022 року встановлено факт про те, що ОСОБА_4 станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України.

З відповіді ГУДМС України у Львівській області вбачається, ОСОБА_4 відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його особу.

Встановлено, що ОСОБА_4 у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України був евакуйований з м. Запоріжжя до Львівської області.

Згідно довідки №09 від 4 січня 2024 року, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, ОСОБА_4 з 17 квітня 2022 року тимчасово зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

При постановленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду заяв щодо набуття громадянства України визначений Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Закон України «Про громадянство України» визначає правовий зміст громадянства України, підстави та порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, та особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з абзацом 4 пункту 50 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з поданням заяви про втрату паспорта і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі втраченого паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України «Про громадянство України», працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за формою, встановленою МВС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні.

Однак, за результатами проведення процедури встановлення особи заявника, таку не встановлено, і як наслідок, прийнято рішення про відмову заявнику в оформленні паспорта (пункт 63 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку, особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Отже, підтвердження належності до громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання заявника в України станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився у м. Ровеньки Луганської області.

Встановлення особи має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє звернутися до органу Державної міграційної служби України задля вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 8 жовтня 2024 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк