Справа №461/946/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи. Свої вимоги мотивує тим, що 20.04.2021 року о 19 годині 00 хвилин у м. Львові на вул. Під Дубом, 7Б відбулася дорожньо-транспортна пригода (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автомобіля марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_4 , яка внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження.

21.04.2021 року за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000683 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження за №0000683 проведено судово-медичну експертизу, якою встановлено, що ОСОБА_4 отримала в результаті вказаної ДТП тілесні ушкодження, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що стверджується Висновком експерта №633 від 01 червня 2021. 31.12.2021 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000683 від 21.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Позивачка зазначає, що внаслідок отриманих травм від ДТП, яка відбулася 20.04.2021 року, їй було завдано шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідачів, оскільки у результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП КЛШМД м. Львова з 21.04.2021 по 26.04.2021 з діагнозом: закритий уламковий перелом нижньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів. Перелом суглобової западини лівої лопатки з переходом на основу дзьобоподібного відростка. Закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці. Часткове пошкодження лівого ключично-акроміального зчленування (Тоssi 1-2). Забій області правого кульшового суглобу.

Увесь час перебування на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_4 почувалась незручно, дискомфортно, так як потребувала постійного стороннього догляду, адже не могла самостійно себе обслуговувати. Позивачка була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Таким чином, позивачу було завдано фізичної болі (фізична біль носить триваючий характер та супроводжуватиме її впродовж довгого періоду часу) та страждання, які довелося пережити їй впродовж цілого періоду лікування. З 21 квітня 2021 по 21 вересня 2021 ОСОБА_4 перебувала на лікарняному лікуванні. Тривалий час після дорожньо-транспортної пригоди потребувала сторонньої допомоги в елементарних щоденних потребах: одягання, вмивання, догляд за собою, приготування їжі, що викликало необхідність пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення), та спричиняло позивачці відчуття безпорадності, пригніченості та немочі, з приводу чого почувалась, як джерело клопоту та обмежень для близьких.

ОСОБА_4 зазначає, що незважаючи на те, що з часу ДТП минув тривалий період часу, чутливість правої руки, яку було прооперовано і досі не відновлено, постійно відчуває присутність металевої пластини, якою з`єднані кістки. Позивачка стверджує, що досі не може повернутися до звичного для себе життєвого укладу, адже обидві руки не можуть виконувати звичні для неї навантаження. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. ОСОБА_4 зазначає, що були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Позивачка стверджує, що надалі супроводжують болісні відчуття внаслідок отриманих травм. Таким чином, з урахуванням викладеного розмір моральної шкоди ОСОБА_4 оцінює у 150 000,00 гривень. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне), а транспортного засобу марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 у ПрАТ СК «ВУСО» відповідно до договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачка звернулася із заявою до страховика щодо здійснення страхового відшкодування по вказаному страховому випадку, в тому числі пов`язаного із моральною шкодою в розмірі 1655,10 гривень. Таким чином, з огляду на те, що станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпечених транспортних засобів, внаслідок дії яких заподіяно позивачці шкоди, була застрахована, то різниця між фактичним розміром моральної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 148 344,90 гривень, з розрахунку, яка залишається не відшкодованою, та відповідності до вимог ст.1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2023 року відкрито загальне судове провадження у справі.

24.05.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву.

19.06.2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

21.06.2023 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

23.06.2023 року відповідачка ОСОБА_5 подала до суду відзив на позовну заяву.

24.07.2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_5

19.10.2023 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

08.12.2023 року у судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат Мотринець І.М.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №461/339/22 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

27.12.2023 року представник позивачки подав апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2023 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.03.2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року скасувати, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 в останнє судове засідання не з`явилася, однак у попередніх судових засіданнях зазначила, що позовні вимоги заперечує, просить відмовити в задоволенні позову, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначила, що заперечує вину у вчиненні ДТП. Оскільки не вона здійснила дорожньо-транспортну пригоду. Також, стверджує, що зупинилась, бо побачила, що якась жінка лежить. Окрім цього, зазначила, що її вина у кримінальному проваджені не доведена, вона не є прямим учасником ДТП, та відповідно її діями не завдано позивачці моральної шкоди.

Представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат Мотринець І.М. у останнє судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 захворіла та бажає особисто брати участь у розгляді справи. Однак, жодних доказів того, що відповідачка хворіє суду не надано, а також представником позивача не надано доказів на підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання. У попередніх судових засіданнях зазначив, що 20.04. сплив строк притягнення до відповідальності. Експерти не мали повноважень проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розгляд справи слід провести у відсутності відповідачки та її представника, оскільки суду не надано доказів поважності причин неявки у судове засідання, а розгляд справи здійснюється з порушенням процесуальних строків.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що він не винен у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Висновком експерта стверджується, що ОСОБА_2 не порушував Правил дорожнього руху.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Голуб С.І. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позову та зазначив, що ОСОБА_2 не порушував правил дорожнього руху. Обвинувальний акт в суд скеровано відносно ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 до відповідальності не притягнуто і його статус у цьому кримінальному провадженні визначено як свідок. Позивачка не надала належних письмових доказів, що підтверджують та обґрунтовують розмір моральної шкоди, заподіяні ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності відповідачів та представника третьої особи, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 20.04.2021 року о 19 годині 00 хвилин у м. Львові на вул. Під Дубом, 7Б відбулася дорожньо-транспортна пригода (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автомобіля марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_4 , яка внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження.

21.04.2021 року за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000683 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження за №0000683 проведено судово-медичну експертизу, якою встановлено, що ОСОБА_4 отримала в результаті вказаної ДТП тілесні ушкодження, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що стверджується висновком експерта №633 від 01 червня 2021.

Зокрема, з висновку експерта №633 від 01 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП КЛШМД м. Львова з 21 по 26.04.2021 р. з діагнозом: «Закритий уламковий перелом нижньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів. Перелом суглобової западини лівої лопатки з переходом на основу дзьобоподібного відростка. Закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці. Часткове пошкодження лівого ключично-акроміального зчленування (Тоssі 1-2). Забій області правого кульшового суглобу.» Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено: синці на руках, плями на шкірі лівої руки, правої ноги - сліди загоєних саден, рубці на правому передпліччі - сліди загоєних ран. Переломи підтверджені об`єктивними рентгенологічними даними. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, при контакті з такими, могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди при ударі виступаючими частинами кузова автомобіля з послідуючим падінням потерпілої на дорожнє покриття 20 квітня 2021 року. Переломи ліктьової кістки, суглобової западини лопатки, ключиці відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, відповідно п.2.2.1(в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Синці, садна та рана відносяться до легкого тілесного ушкодження. При поступленні в лікарню, відповідно до результату аналізу №2320, у ОСОБА_6 етанолу в крові не виявлено /а. с. 12-14/.

31.12.2021 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000683 від 21.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України /а. с. 9-11/.

ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП КЛШМД м. Львова з 21.04.2021 по 26.04.2021 з діагнозом: закритий уламковий перелом нижньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів. Перелом суглобової западини лівої лопатки з переходом на основу дзьобоподібного відростка. Закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці. Часткове пошкодження лівого ключично-акроміального зчленування (Тоssi 1-2). Забій області правого кульшового суглобу. З 21 квітня 2021 по 21 вересня 2021 ОСОБА_4 перебувала на лікарняному.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне), а транспортного засобу марки «Peugeot 2008», реєстраційний номер НОМЕР_2 у ПрАТ СК «ВУСО» відповідно до договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а. с. 23/.

16.11.2022 року ОСОБА_4 звернулася із заявою до страховика щодо здійснення страхового відшкодування по вказаному страховому випадку, в тому числі пов`язаного із моральною шкодою в розмірі 1655,10 гривень, яку було виплачено / а. с. 24/.

З висновку експерта №КСЕ-19/114-21/20163 від 30.11.2021 року за допомогою робочої станції експерта та спеціального програмного забезпечення проведено розкадровку наданого відеофайлу із якого вбачаються обставини та механізм розвитку ДТП. Отримані зображення кадрів записано на диск для лазерних систем зчитування DVD-R, який залишається у спостережному провадженні в архіві канцелярії Львівського НДЕКЦ. Виходячи з даних відеофайлу «О__Чорновола-Під Дубом__облачное хранилище_С140R0P106_І8-58-25_18-58-45_0», вказаної довжини - 7,8 м та величини розрахованої абсолютної похибки, середня швидкість руху автомобіля марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться в межах 55...57 км/год. Виходячи з даних відеофайлу «О_Чорновола - Під Дубом_облачноехранилище_С140R0P106_18-58-25__18-58-45__0», середня швидкість руху автомобіля марки «Peugeot 2008» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться в межах 13,6 км/год. Виходячи з даних відеофайлу «О_Чорновола- Під Дубом_облачноехранилище_С140R0Р106_18-58-25_18-58-45_0», можна дійти високу, що з моменту початку виконання маневру перестроювання автомобіля марки «Peugeot 2008» реєстраційний номер НОМЕР_2 у крайню праву смугу та до моменту роз`їзду із автомобілем марки «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 пройшов час 1.32 сек. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Peugeot 2008» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 повинна була керуватися технічними вимогами п.п. 10.1 та 10.3 ПДР. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був керуватися технічними вимогами п.п. 12.4 та 12.3 ПДР. Водій автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Peugeot 2008» реєстраційний номер НОМЕР_2 , діючи у відповідності до вимог ПДР. Водій автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , оскільки він ( ОСОБА_2 ) перебував в умовах аварійної ситуації, створеної для нього невідповідаючими вимогам ПДР діями водія автомобіля «Peugeot 2008» реєстраційний помер НОМЕР_2 ОСОБА_5 ,, в якій був вимушений для уникнення неминучого зіткнення з ним застосувати маневр відвертання праворуч (і виїхав на правий тротуар, де і було скоєно наїзд на пішохода). В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не відповідали технічним вимогам п.12.4 ПДР, але ця невідповідність не перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної пригоди. Стосовно решти зазначених вимог ПДР: в діях водія автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б перебували в прямому причинно - наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Peugeot 2008» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.1 та 10.3 ПДР, і ця невідповідність перебуває в прямому причинно - наслідковому зв`язку із настанням даної пригоди, обумовлювала настання ДТ11 (наїзд автомобіля «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_1 па пішохода ОСОБА_4 ). З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали обставини, пов`язані з невиконанням водієм автомобіля «Peugeot 2008» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 технічним вимогам п.10.1 та 10.3 ПДР /а. с. 80-88/.

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб».

Згідно з ч.2 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 постанови від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Згідно частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що шкоду позивачці було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу, та таку завдано спільними діями відповідачів, а тому саме володільці джерела підвищеної небезпеки є відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦК України.

Таким чином, на думку суду, неправомірними діями відповідачів позивачці дійсно було завдано моральну шкоду, тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає обґрунтованою моральну шкоду у розмірі 148 344, 90 грн., яку стягує з відповідачів на користь позивачки.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, солідарно з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 76, 77, 79-81, 83, 89, 95, 133,141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 353 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1190 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 148344, 90 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь держави 3028, 00 грн. судового збору.

Повний текст рішення проголошено 07.10.024 року о 15 год. 30 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.