РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Мукачево Справа №303/7483/24 2-о/303/420/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді - Кость В.В.,

секретар судового засідання Чухайло К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України

про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту відносно того, що вона перебувала на утриманні свого брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заінтересованою особою зазначено військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Як на підставу для задоволення заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона разом зі своїм рідним братом - ОСОБА_2 та батьком - ОСОБА_3 спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з військовою агресією російської федерації, її брат став на захист Батьківщини, однак, 15 січня 2024 року під час виконання бойових завдань зник безвісти в районі населеного пункту Степове Покровського району Донецької області. ОСОБА_2 був неодруженим, дітей не мав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника - ОСОБА_3 .

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання грошового забезпечення як це передбачено п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах безвісно відсутніх», оскільки вона проживала з братом однією сім`єю та, будучи інвалідом з дитинства, перебувала на його повному утриманні.

Заявник змушена звернутися до суду з метою вирішення питання юридичної фіксації даного факту для забезпечення реалізації права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти під час захисту Батьківщини на утриманні якого вона перебувала.

На підставі ухвали суду від 11.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

30 вересня 2024 року від представника заінтересованої особи через систему «Електронний суд» надійшли пояснення, у яких уповноважений представник повідомив, що у відповідності до частини другої ст. 19 Конституції України військова частина НОМЕР_1 та її посадові особи діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Заінтересована особа враховуватиме у своїй діяльності законне та обґрунтоване судове рішення по справі після набрання ним законної сили.

Заявник в судове засідання не з`явився, натомість попередньо від її представника через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без їх з довірителем участі, заяву просять задоволити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали суд констатує наступне.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її статті 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

У переданій на розгляд суду заяві заявник посилається на те, що вона перебувала на утриманні свого брата.

На підтвердження наведених доводів, заявником подано суду наступні докази.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 5 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Відповідно до «свидетельства о рожденни» ІІСП №342462, виданого «Домнинский сельский совет Читинского района Читинской области» 12.11.1980, батьками ОСОБА_2 є « ОСОБА_3 » і « ОСОБА_6 ».

У зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 17.06.2010 року (а.с.6).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідним братом та сестрою.

Заявник також посилається на те, що спільне життя з своїм чоловіком - ОСОБА_8 у неї не склалося, а тому з 2022 року вони не проживають, спільного господарства не ведуть, дітей не мають.

Згідно з даними довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №498801 від 27.06.2023 заявник є особою з інвалідністю другої групи з дитинства (а.с.7), якій призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Управлінням соціального захисту населення Мукачівської міської ради (а.с. 8).

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.02.2024 №2299/о/9924, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради, заявник, її брат та батько були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Зазначене також підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб на день смерті одного з них (а.с.14) та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданими приватним нотаріусом Машікою О.М. (а.с. 15).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №363 від 29.12.2023 року, рядовий ОСОБА_2 прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_2 , призначеного наказом начальника генерального штабу Збройних Сил України від 25 грудня 2023 року №879-РС та його було зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 29.12.2023 (а.с.17).

В матеріалах справи також міститься сповіщення № НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.01.2024 №995/7 адресоване батьку заявника про те, що його син ОСОБА_2 мужньо виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти 15 січня 2024 року в районі населеного пункту Степове Покровського району Донецької області під час виконання бойових завдань пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с.18).

Як вбачається із банківських виписок до зникнення безвісти ОСОБА_2 надсилав грошові кошти заявнику (а.с. 19-24).

Відповідно до даних нотаріально посвідчених заяв громадян ОСОБА_9 (зареєстровано в реєстрі 02.09.2024 року за №1977), ОСОБА_10 (зареєстровано в реєстрі 02.09.2024 року за № 1976), ОСОБА_11 (зареєстровано в реєстрі 02.09.2024 року за №1975), вони підтвердили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала однією сім`єю з братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на його утриманні. До дня зникнення безвісти ОСОБА_2 постійно матеріально підтримував сестру, оплачував її лікування, купував речі першої необхідності, турбувався про неї як член сім`ї . Вони разом вели спільне господарство.

Надаючи правову оцінку доводам заявника, у контексті з поданими нею доказами, суд приймає до уваги наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

07.06.2018 року наказом Міністерства оборони України №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Компенсація за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців, у разі їх загибелі (смерті), виплачується відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 року № 37 (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець (надалі - Порядок №884).

Порядок №884 визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх .

Відповідно до пункту 3 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) (пункт 4 Порядку №884).

При цьому, як передбачено п. 7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Таким чином, судом встановлено, що факт перебування заявника на утриманні брата має безпосереднє значення для фактичної можливості отримання нею грошового забезпечення.

Фактичний аналіз положень Порядку №884 свідчить, що підставою для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення брата є докази її перебування на його утриманні.

Надаючи правову оцінку доводам заявника суд констатує, що досліджені судом, у межах розгляду даної справи, фактичні дані дають підстави для висновку про можливість встановлення в судовому порядку зазначеного заявником факту, з метою забезпечення юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого брата ОСОБА_2 , який зник безвісти 15 січня 2024 року в районі населеного пункту Степове Покровського району Донецької області під час виконання бойових завдань пов`язаних із захистом Батьківщини.

Враховуючи вищезазначене, суд у відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду не наведене, слід вважати сформованою у правовій площині мету звернення заявника до суду із вищевказаною заявою.

За таких обставин справи, суд вважає, що встановлення означеного юридичного факту не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 77-80, 263, 296, 300, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

2. Встановити факт відносно того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала на утриманні свого брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ).

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Представник заявника: ОСОБА_12 , АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_9 .

Суддя В.В. Кость