УХВАЛА

25 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 335/496/23

провадження № 61-12279ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого

діє адвокат Васильєв Павло Сергійович, на рішення Жовтневого районного суду

м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), у якому просив:

- визнати недійсними умови за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) АТ «Сенс Банк» (до зміни назва «Альфа-Банк») стосовно ОСОБА_1 щодо: стягнення коштів; розрахунково-касового обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РП); списання процентів

за користування кредитом (покупки); списання процентів за користування кредитом (готівкові операції); списання плати за користування послугою

смс-інформування; щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків (неналежний відповідач); щомісячних комісій за страховий пакет

від нещасного випадку (неналежний відповідач); списання 5 % від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати

за користування послугою M-BANKING;

- зобов`язати АТ«Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ договору 631306792) з огляду на недійсність умов АТ «Сенс Банк» зі стягнення коштів

з ОСОБА_1 щодо: стягнення коштів; розрахунково-касового обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РЦ); списання процентів

за користування кредитом (покупки); списання процентів за користування кредитом (готівкові операції); списання плати за користування послугою

смс-інформування; щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків; щомісячних комісій за страховий пакет від нещасного випадку; списання

5 % від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати за користування послугою M-BANKING;

- зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) з огляду на форс-мажорні обставини, тобто обставин переборної сили,

які розпочались 24 лютого 2022 року щодо військової агресії російської федерації проти України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02 грудня 2019 року про обслуговування кредитної карти

та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792), з огляду

на нікчемність положень договору про списання плати за користування послугою sms-інформування.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року

в частині відмови у задоволенні позовних вимог про покладення обов`язку

на АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості

ОСОБА_1 за договором від 02 грудня 2019 року про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792)

про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою m-banking скасовано.

Позов ОСОБА_1 в зазначеній частині позовних вимог задоволено.

Зобов`язано АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02 грудня 2019 року про обслуговування кредитної лінії (№ угоди 631306792) з огляду на нікчемність договору про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою

m-banking.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

05 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв П. С., через підсистему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну

скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня

2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року,

в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови

у задоволенні позову і задовольнити позов у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а саме у справі незначної складності.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі

ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що Рішенням Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права

на судовий захист у малозначних спорах, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зазначена справа є справою незначної складності та не належить до виключень

із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані

з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,

а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку,

що ця справа є справою незначної складності, і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», заява № 47921/08,

від 09 жовтня 2018 року).

У касаційній скарзі відсутні посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що посилання

в касаційній скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального

та порушення процесуального права фактично підтверджує незгоду особи,

яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями, та зводиться

до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи

в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій

у межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно

до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах,

де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

якає джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після

їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення

у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною

та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez

de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв П. С., подав касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв Павло Сергійович,

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року

та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживача відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська