справа № 619/6331/24
провадження № 6/619/280/24
УХВАЛА

іменем України

09 жовтня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі судді Остропілець Є.Р., секретар судового засідання Носачова І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити вибулого стягувача АТ «ІДЕЯ БАНК» у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису №1827 вчиненого 21.09.2018 приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» у розмірі 27517,25 грн. У обґрунтування заяви зазначено, що Дергачівський ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ відкрив виконавче провадження №59902901 за виконавчим написом №1827 від 21.09.2018 вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. Згідно із Договором факторингу №15/11/23 від 15.11.2023 АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z52.626.70030 від 13.07.2016.

У судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

21.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 1827 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №Z52.626.70030 від 13.07.2016, укладеним з Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків на підставі Договору факторингу №15/11/23 від 15.11.2023 за Кредитним договором №Z52.626.70030 від 13.07.2016 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» загальна сума заборгованості становить 27517,25 грн.

Згідно договору №15/11/23 про відступлення прав вимоги від 15.11.2023 ТОВ «ІДЕЯ БАНК» відступило ТОВ «ФК «Суперіум», а ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Кредитним договором №Z52.626.70030 від 13.07.2016.

Згідно друкованого реєстру боржників №1 до договору факторингу №15/11/23 від 15.11.2023, ТОВ «ФК «Суперіум» набуває право вимоги за кредитними договором №Z52.626.70030 від 13.07.2016, позичальник - ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання виконавчого напису, при цьому реалізувати право на примусове стягнення сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зроблено висновок про те, що навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду досліджувалося питання застосування правового механізму, передбаченого статтями 52, 334 ГПК України, які не відрізняються за своїм змістом від приписів статей 55 та 442 ЦПК України відповідно та передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Отже, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (аналогічній статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Таким чином, особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу.

За відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження, Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 59902901, де стягувачем є АТ «Ідея Банк», а ОСОБА_1 являється боржником.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» набула усіх прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z52.626.70030 від 13.07.2016, що підтверджується Договорами про відступлення прав вимоги та реєстрами боржників, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум» є новим кредитором і набуло всіх прав у правовідносинах з боржником ОСОБА_1 , тому наявні правові підстави для заміни стягувача.

Керуючись ст. 260, 442 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» - задовольнити.

Замінити стягувача АТ «ІДЕЯ БАНК» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 1827, вчиненого 21.09.2018 приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» у розмірі 29217,25 грн.

Надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня її складення копію ухвали в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець