КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11720/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: позивача (заявника) ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Гєгіної І. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Волошина В. О.

від 04 квітня 2024 року

за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року

у цивільній справі № 761/3504/15-ц Шевченківського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник/позивач) про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 р. за нововиявленими обставинами у справі №761/3504/15-ц.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015р., яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі по тексту - відповідач/Концерн РРТ) про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Заявник зазначає, що останнього звільнено з роботи на підставі наказу Концерну РРТ від 22 січня 2015р. №1/ок. При цьому, в даному наказі йдеться про те, що позивач з 23 січня 2015р. звільнений з посади заступника генерального директора за одноразове грубе порушення обов`язків п. 1 ст. 41 КЗпП України, а саме: видача наказів №№440-451 від 29 вересня 2014р., що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Щодо обставини, яка є підставою для перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015р. за нововиявленими обставинами, яка стала відома заявнику 07 червня 2022р., останнім зазначено, що Шевченківським районним судом м. Києва 12 жовтня 2020р. в кримінальній справі №761/27223/15-к ухвалено вирок, який набрав законної сили 07 червня 2022р. відповідно до ухвали Київського апеляційного суду, (вказаний вирок залишено без змін), яким позивача, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 (в редакції станом на 2014р.), ч. 4 ст. 358 КК України - виправдано, з підстав не доведення, що в діяннях останнього є склад зазначених кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вказує, що при первісному розгляді справи суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_1 29 вересня 2014 року свідомо перевищив свої повноваження, видавши накази всупереч статуту Концерну РРТ, однак вироком в кримінальній справі №7 61/27223/15-к, який набрав законної сили 07 червня 2023 року, вказана обставина спростовується, а тому, в даний час врахувавши зазначений вирок, суд першої інстанції мав постановити протилежне за змістом рішення. Вважає, що підстава вказана в наказі Концерну РРТ від 22 січня 2015 року №1/ок є такою, що не відповідає дійсності, а сам наказ є незаконним. Дії позивача були спрямовані на запобігання нанесення збитків підприємству в особливо великих розмірах та запобігання порушення законних прав працівників на працю, а тому є невірним твердження про начебто вчинення позивачем одноразового грубого порушення відповідно до його визначення, наведеного в КЗпП України.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гєгіна І. В., в інтересах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав із викладених у ній доводів, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати й задовольнити заяву про перегляд судового рішення.

Представник Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, адвокат Гєгіна І. В., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін із підстав наведених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення позивача (заявника) та відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалюючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав права видавати накази № № 440-451 від 29 вересня 2014 року, а також діяв всупереч положенням Статуту Концерну РРТ та Розподілу обов`язків. ОСОБА_1 було вчинено одноразове грубе порушення трудових обов`язків, за що відповідачем було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 41 КЗпП України. (т.1 а.с.247-249з)

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року залишено без змін. (т.2 а.с.40-43)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року залишено без змін. (т.2 а.с.93-95)

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Обґрунтовуючи доводи заяви, позивач зазначає, що підставою для звернення до суду є вирок, ухвалений Шевченківським районним судом м. Києва 12 жовтня 2020р. в кримінальній справі №761/27223/15-к, який набрав законної сили 07 червня 2022 р. відповідно до ухвали Київського апеляційного суду (вказаний вирок залишено без змін), яким позивача, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 (в редакції станом на 2014 р.), ч. 4 ст. 358 КК України - виправдано, з підстав не доведення, що в діяннях останнього є склад зазначених кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується.

Заявник (позивач) зазначає, що у вказаному вироку, суд звернув увагу на те, що «мотивація дій ОСОБА_1 29.09.2014 р. в частині намірів забезпечення інтересів підприємства (Концерну РРТ) відповідним чином підтверджується висновками ухвали апеляційного суду Київської області від 13.03.2017 р., якою залишено без змін рішення Бориспільського міськрайсуду Київської області від 16.12.2016 у справі 359/10611/15-ц про задоволення позову та визнання протиправним і скасовано наказ генерального директора Концерну РРТ від 12 серпня 2014 року №378 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення», а також іншими судовими рішеннями про поновлення на роботі звільнених працівників та стягнення з Концерну РРТ значних виплат за вимушений прогул».

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що вирок суду, яким було виправдано позивача у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, не є таким, що призвів до ухвалення незаконного рішення у даній справі в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) вказано, що:

«34. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

34.1.1. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

35. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

36. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

37. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38))".

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015р. встановлено, що позивач не мав права видавати накази №№440-451 від 29 вересня 2014р., а також діяв всупереч положенням Статуту Концерну РРТ та Розподілу обов`язків, чим міг спричинити шкоду інтересам державного господарського об`єднання підприємств, яким є Концерн РРТ, відтак, ОСОБА_1 було вчинено одноразове грубе порушення трудових обов`язків, за що відповідачем було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 41 КЗпП.

Згідно вироку постановленого Шевченківським районним судом м. Києва 12 жовтня 2020р. в кримінальній справі №761/27223/15-к, який набрав законної сили 07 червня 2022 р., позивача, який був обвинувачений у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 (в редакції станом на вересень 2014 р. - протидія законній господарській діяльності, вчинена організованою групою, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднана з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або така, що заподіяла велику шкоду чи спричинила інші тяжкі наслідки) та ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа) - виправдано з підстав недоведення, що в діянні останнього є склад вказаних кримінальних правопорушень.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд, суд першої інстанції дослідивши обставини, що стали підставою ухвалення судового рішення та обставини, встановлені судом у вироку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вирок суду та рішення у даній справі не є взаємопов`язаними, а обставини, встановлені судом у вироку, ніяким чином не стосуються підстав позову у даній справі. Підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 жовтня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик