Провадження № 2-о/592/299/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Титаренко В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування Сумської міської ради, ОСОБА_2 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна,

встановив:

19.09.2024 заявник ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаною заявою та просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановити над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її опікуном.

Ухвалою судді від 24.09.2024 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування Сумської міської ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна - залишино без руху та запропоновано заявнику усунути недоліки заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху шляхом подання доказів на підтвердження того, що заявник ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи її близьким родичем; зазначити заінтересованою особою у справі ОСОБА_2 .

09.10.2024 до суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Мовчана Р.А. про призначення до судового розгляду заяву ОСОБА_1 та надано уточнену заяву, де додано ОСОБА_2 до складу заінтересованих осіб, та в заяві зазначено, що ОСОБА_2 є сусідкою по квартирі ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву та документи до неї додані, суддя дійшла висновку, що вона підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з долучених до заяви письмових доказів, заявником не було надано документів, які б підтверджували родинний зв`язок ОСОБА_2 із ОСОБА_1 .

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України не визначають поняття близькі родичі та переліку таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У подібних правовідносинах, які виникають між опікуном та підопічним, зокрема, який визнаний судом недієздатним, віднесено до близьких родичів лише батьків, дітей, братів, сестер, що вбачається з положень ч. 1 ст. 68 ЦК України, згідно з якою опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички.

Конституційний суд України в рішенні № 5рп/99 від 03.06.1999 у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вирішив, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

Близькі родичі - це фактично особи, які мають особливі права та обов`язки через тісні стосунки між собою (постанова Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 372/3474/21).

Частинами другою - четвертою ст. 2 СК України визначено, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Тобто по суті виділяє таких осіб з кола єдиних сімейних правовідносин.

Отже, комплексний аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює означені питання, дає можливість для висновку, що сусід по квартирі не віднесений законом саме до близьких родичів, і таким його вважати підстав немає.

На вказане також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 11.06.2019 у справі №130/2391/18.

Іншою категорією осіб, котрі відповідно до положень ч. 3 ст. 296 ЦПК України мають право звернутися із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, є члени сім`ї такої особи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 28.03.1972 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» справа про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених у ст. 296 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї, однак визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 у справі №205/4245/17.

Заявником не надано достовірних та достатніх доказів, які підтверджують наявності факту дійсного спільного проживання із ОСОБА_2 , спільного побуту, серед іншого, здійснення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, витрат на його утримання, участі у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, тощо (такий перелік не є вичерпним).

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства та наданих суду документів не підтверджує, що заявник є членом сім`ї ОСОБА_2 чи її близьким родичем, незалежно від їх спільного проживання, а відтак і особою, уповноваженою на звернення до суду з цією заявою.

Документи, які підтверджують беззаперечний факт спільного проживання заявника із ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутні.

Отже, заявник не є членом сім`ї ОСОБА_2 у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, а тому не входить до вичерпного переліку осіб, які мають право на звернення до суду із заявою про визнання особи недієздатною згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки з наданих матеріалів не встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що матеріалами не підтверджено його права на звернення до суду з цією заявою, відтак він не має процесуальної дієздатності для звернення до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Зважаючи на викладене, заява ОСОБА_1 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна підлягає поверненню.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185, ст. 260, 261, 296, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування Сумської міської ради, ОСОБА_2 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Титаренко