Справа № 463/6904/22 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/1281/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м.Львів

Справа № 463/6904/22

Провадження № 22-ц/811/1281/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 12 березня2024 року у складі судді Головатого Р.Я. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , з участю третьої особи: Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування; за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

встановив:

23 вересня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування. Просила визнати за нею ( ОСОБА_3 ) право власності на 3/8 частини у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_3 . В обґрунтування позову посилається на те, що її батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної спільної сумісної власності належав будинок АДРЕСА_1 , збудований ними за час шлюбу за спільні кошти подружжя, який введений в експлуатацію на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №545 від 17 червня 1998 року «Про експлуатацію самовільно здійсненої прибудови до будинку АДРЕСА_1 та збудованого окремостоячого житлового будинку». Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 889 від 16 вересня 1998 року «Про присвоєння номера 10а окремостоячому житловому будинку на АДРЕСА_1 » будинку був присвоєний номер 10а. Вказує, що на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 889 від 16 вересня 1998 року видане свідоцтво Серії КММ № 001415 від 7 жовтня 1998 року про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_7 . Зазначає, що незважаючи на оформлення права власності на житловий будинок на ОСОБА_7 , такий згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції від 1 квітня 1996 року належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки був збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту він не залишив. Тому відповідно належну йому частку в будинку АДРЕСА_1 успадкували на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України в рівних частках (по ) спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , які проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від спадщини. Вказує, що після смерті батька вона (позивач) успадкувала частину належного йому майна і стала власником частки будинку АДРЕСА_1 , а її матір ОСОБА_7 стала власником часток цього будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , яка на випадок своєї смерті заповітом, посвідченим Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 12 лютого 2015 року за реєстровим №3-339, заповіла належне їй майно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Посилається на те, що вона ( ОСОБА_3 ) є особою, яка досягла пенсійного віку, а тому є непрацездатною, у зв`язку з чим має право на обов`язкову частку у спадщині матері, незважаючи на зміст заповіту згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 14 листопада 2017 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 Серії НОМЕР_1 , реєстровий №3-3905, ОСОБА_1 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 . Серії НМТ №471747, реєстровий №3-3906, ОСОБА_5 на частку будинку № 10а. Стверджує, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2021 року у справі № 463/1031/19, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 5 липня 2022 року, вказані свідоцтва визнані недійсними. Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що після смерті ОСОБА_7 її ( ОСОБА_3 ) частка у праві власності на житловий будинок склала 3/8 частин (1/4 частина житлового будинку, успадкована після смерті батька, + 1/8 обов`язкова частка у спадщині після смерті матері). Частка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за заповітом після смерті ОСОБА_7 склала по 5/16 часток. 31 серпня 2022 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. за заявою ОСОБА_3 зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_6 за № 69629197. Постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 31 серпня 2022 року їй ( ОСОБА_3 ) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на це майно. Крім того, постановою державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 31 серпня 2022 року їй ( ОСОБА_3 ) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вказаного житлового будинку, що належала її матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у зв`язку з відсутністю виділеної частки у спільному майні подружжя та реєстрації права власності на частку ОСОБА_7 у спільному майні подружжя. Просить позов задовольнити.

18 січня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Просили встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті його батька ОСОБА_6 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/12 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку; визнати за ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 право власності на 1/12 частки цього будинку; визнати за ОСОБА_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_7 право власності на 1/3 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_7 , яка мала у власності два житлових будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Будинок, що знаходиться на АДРЕСА_1 ОСОБА_7 набула на підставі договору довічного утримання від 29 липня 1969 року, а будинок на АДРЕСА_1 виник внаслідок реконструкції літньої кухні будинковолодіння на АДРЕСА_1 . Зазначають, що ці будинки належали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності, оскільки вони перебували у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_2 , видане 16 серпня 1954 року, та збудований ними за час шлюбу на спільні кошти. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 та залишила заповіт, на підставі якого 14 листопада 2017 року державним нотаріусом Четвертої Львівської нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за якими позивачі ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) успадкували по 1/2 будинку АДРЕСА_1 , однак такі визнані недійсними рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2021 року. Стверджують, що ОСОБА_8 (батько позивачів) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він був сином ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 від 23 лютого 1956 року. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , як батько і син, проживали у спільному будинковолодінні на АДРЕСА_1 , спільно вели господарство, обслуговували господарські споруди, які знаходяться у будинковолодінні та проводили всі роботи, що стосувалися цього будинковолодіння, тому на час смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_3 були спадкоємцями першої черги. Вказують, що ОСОБА_8 проживав у спільному будинковолодінні разом з батьком ОСОБА_6 , після його смерті заяву про відмову від спадщини не подавав, а тому спадщину прийняв, що відповідає ст.ст.1268, 1270 ЦК України, отже вважається таким, що успадкував належну йому частку майна і став власником 1/3 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаються на те, що оскільки ОСОБА_8 помер, то не може звернутися за встановленням факту прийняття спадщини. Зазначають, що між ними (позивачами) та ОСОБА_3 існує спір щодо спадкового майна. Вони, як спадкоємці ОСОБА_8 , які прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (так як з ним проживали та не заявили про відмову від спадщини), просять встановити факт прийняття спадщини їхнім батьком ( ОСОБА_8 ) після смерті його батька ( ОСОБА_6 ) в порядку позовного, а не окремого провадження. Вказують, що ОСОБА_6 належала частка будинку АДРЕСА_1 . Цю частку успадкували 3 його спадкоємці - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Частка ОСОБА_8 становить 1/6 частку будинку в цілому. Відповідно вони ( ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ) успадкували після смерті батька по АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 на час смерті на праві спільної сумісної власності належала частка будинку та 1/6 частка вказаного будинку після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , отже її частка становить 2/3 будинку АДРЕСА_1 . Вони ( ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ), як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину, подавали заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_7 , тому вважають, що частка кожного із них складає по 1/3 будинку АДРЕСА_1 . Вважають, що будинок АДРЕСА_1 належить співвласникам у такому співвідношенні: ОСОБА_5 - 1/12 частка після смерті батька ОСОБА_8 та 1/3 частка після смерті баби ОСОБА_7 ; ОСОБА_1 - 1/12 частка після смерті батька ОСОБА_8 та 1/3 частка після смерті баби ОСОБА_7 ; ОСОБА_3 - 1/6 частка будинку після смерті батька ОСОБА_6 . Просять їх позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 12 березня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 50/144 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У решті позову відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 47/144 частин вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 та в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на 47/144 частин цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 та в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_7 . В решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Вважають рішення у зазначеній частині незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просять рішення суду скасувати в частині задоволених вимог ОСОБА_3 та відмовити в задоволенні цих вимог. Вказують, що вимога ОСОБА_3 про визнання за нею прав власності на 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки визначена без врахування частки його сина (їх ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) батька - ОСОБА_8 , який вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки усі члени родини на час відкриття спадщини проживали в одному будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільно господарство, здійснювали утримання господарських споруд, земельної ділянки (кадастровий номер :08:008:0085), на якій розташовані ці два житлових будинки. Посилаються на те, що ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, отримання особою пенсії на пільгових умовах не свідчить про її непрацездатність, а тому в особи, яка на момент відкриття спадщини не досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку, але має право на отримання пенсії на пільгових умовах, право на обов`язкову частку в спадщині не виникає. Зазначають, що ОСОБА_8 успадкував 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , то і частка ОСОБА_7 у спадщині після смерті чоловіка становила не 1/2, а 1/3 частки ОСОБА_6 (1/6 частки від усього будинку), тому розрахунок щодо 1/8 обов`язкової частки після смерті матері є невірним. Зазначають, що проведений судом першої інстанції розрахунок розподілу часток здійснений без врахування частки спадкоємця ОСОБА_8 його дружини ОСОБА_9

8липня 2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

З аслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - їх внуками (дітьми ОСОБА_8 ).

За час перебування у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набули право власності, зокрема на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване за ОСОБА_7 , однак належало до спільної сумісної власності подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 з 27 вересня 1975 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований ОСОБА_6 . З 21 жовтня 1968 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у цьому житлі була зареєстрована ОСОБА_7 .

У будинку АДРЕСА_1 з 1 грудня 1998 року зереєстрована ОСОБА_1 , з 14 жовтня 2024 року - ОСОБА_5 та з 1 грудня 1998 року до 20 січня 2015 року також був зареєстрований ОСОБА_8 .

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 є окремими об`єктами нерухомості. Будинок АДРЕСА_1 а переоблаштовано з літньої кухні. Ці будинку розміщені на одній земельній ділянці, мають спільне подвір`я, усі члени родини спілкувалися, дбали один про одного та фактично вели спільне господарство.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку, що усі сторони постійно проживали разом із їхніми спадкодавцями на час відкриття спадщини, а тому згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Встановлено, що предметом спору у цій справі є житловий будинок АДРЕСА_1 , який набутий у спільну сумісну власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На час смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) йому належала на праві власності та відповідно увійшла до складу спадщини частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Із спадкової справи вбачається, що за життя ОСОБА_6 заповіту не складав.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержали спадкоємці першої черги, а саме: його дружина ОСОБА_7 та його діти ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , частки кожного з яких у спадщині відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України є рівними та відповідно становлять 1/6 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 (належна спадкодавцю 1/2 частка будинку поділена на трьох спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_6 його діти ( ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ) стали власниками 1/6 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кожен, а його дружина ОСОБА_7 - 4/6 часток (1/6 частка в порядку спадкування + 1/2 частка у спільному майні подружжя).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , якому на час смерті належала на праві власності та відповідно увійшла до складу спадщини 1/6 частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Із спадкової справи вбачається, що за життя ОСОБА_6 заповіту не складав, а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержали його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а також його мати - ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_9 , які відповідно успадкували 1/18 частці будинку за адресою: АДРЕСА_1 , кожен (належна спадкодавцю 1/6 частка будинку поділена на трьох спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_8 співвласникам будинку за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належало по 1/18 частці кожному, ОСОБА_7 - 13/18 часток (належні їй 4/6 (12/18) частки + 1/18 частка в порядку спадкування = 13/18), а ОСОБА_3 - 3/18 частки (=1/6 набутій в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 .

Із спадкової справи вбачається, що 12 лютого 2015 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 вона заповіла своїм внукам: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

14 листопада 2017 року державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 . Серії НМТ №471746, реєстровий №3-3905, ОСОБА_1 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 . Серії НМТ №471747, реєстровий №3-3906, ОСОБА_5 на частку цього житлового будинку, які рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2021 року у справі № 463/1031/19 визнані недійсними з підстав, що такими порушено право ОСОБА_3 на обов`язкову частку.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Встановлено, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на день смерті своєї матері ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку.

Відповідно до ст.26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції від 6 лютого 2017 року право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 57 років 6 місяців, якщо вони народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Судом встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 мала би її дочка ОСОБА_3 , а також її син ОСОБА_8 .

На час відкриття цієї спадщини ОСОБА_8 помер, однак його частка відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України перейшла до його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

На час смерті ОСОБА_7 належала на праві власності та відповідно увійшла до складу спадщини частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 (13/18). Тому частка спадщини кожного зі спадкоємців за законом становила би 13/36 часток будинку.

Обов`язкова частка ОСОБА_3 у спадщині після смерті ОСОБА_7 становить 13/72 часток спірного будинку, а решта спадщини, що становить 39/72 часток будинку (13/18(=52/72)-13/72), переходить до спадкоємців за заповітом, якими є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , - по 39/144 кожному.

Після смерті ОСОБА_7 співвласникам будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 належить 50/144 часток (1/6 (=24/144) частка набута в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 + 13/72 (=26/144) часток - обов`язкова частка у спадщині після смерті матері ОСОБА_7 ), а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - по 47/144 часток кожному (належні по 1/18 (=8/144) частці в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8 + по 39/144 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_7 ).

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про визнання за ОСОБА_3 права власності на 50/144 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - по 47/144 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 та в порядку спадкування за заповітом після смерті баби - ОСОБА_7 .

Переглядаючи справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в оскарженій. У цій частині висновки суду не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині не встановлені.

У іншій частині рішення не оскаржене і не переглядається.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 1 жовтня 2024 року.

Головуючий -______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк