Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування дітей віком до 18 років на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 зазначив, що він перебуває у шлюбі зі ОСОБА_2 . Має на утриманні її двох дітей від першого шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також на його утриманні перебуває їх спільний син зі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, на його, заявника утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей.

Зазначив, що встановлення факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей є необхідним для подальшого оформлення відстрочки від мобілізації.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А . для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 03.09.2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ст.ст. 175,177, 185 ЦПК України, надано строк для сплати судового збору.

Ухвалою судді від 09.09.2024 року заяву ОСОБА_1 заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування дітей віком до 18 років на утриманні прийнято та відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду.

Під час судового засідання заявник ОСОБА_1 підтримав заяву з підстав, зазначених вище, і просив задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 підтримала заяву ОСОБА_1 , зазначивши, що вони мають на меті виїхати за кордон. Також зазначила, що батько її дітей від першого шлюбу їх не утримує, ніякої матеріальної допомоги не надає; діти повністю знаходяться на утриманні ОСОБА_1 .

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що заявник із 02.10.2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що ОСОБА_2 має двох дітей від першого шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник і заінтересована особа зазначають, що всіх трьох дітей утримує ОСОБА_1 .

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Звертаючись до суду з указаною заявою, ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 1 СК України питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, здійснюється Сімейним кодексом України

Відповідно до частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями 150-151 СК України.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

В силу положень Цивільного кодексу України у момент народження фізичної особи, у неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Відтак з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що на час укладення шлюбу ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 , в останньої було двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають спільну дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У своїй заяві заявник указував, що всі троє дітей знаходяться на його одноособовому утриманні.

Заявник і заінтересована особа стверджує, що рідний батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не приймає участі в їх утриманні та вихованні.

Статтею 141 СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків.

Сімейним кодексом України визначені способи виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини.

Так, зокрема статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга). Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду (частина третя).

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина перша статті 189 СК України).

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (частина перша статті 14, частина перша статті 15 СК України).

Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно виконує їх.

Установлено, що з батька неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не стягуються аліменти на їх утримання, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема статтею 150 СК України.

Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі зі ОСОБА_2 , має право на участь у вихованні її дітей від першого шлюбу. При цьому обов`язок щодо їх утримання у заявника (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Отже у ОСОБА_1 відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і таке утримання ним здійснюється добровільно на підставі власного волевиявлення. Право заявника добровільно утримувати дітей не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить заявник.

Відтак підстав для встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у цій справі немає.

Керуючись ст., ст. 3, 4, 12,81, 293, 294,315,319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , у задоволені заяви про встановлення факту перебування дітей віком до 18 років на утриманні .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.