Справа №359/4578/24
Провадження №2/359/2200/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача Вишневської Г.В. ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У травні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він працював на посаді начальника управління захисту інфраструктури та охорони об`єктів департаменту технічного захисту об`єктів та інформації ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «УДП») з посадовим окладом в розмірі 80000 гривень 00 копійок. Відповідно до п.2.13 розділу 2 додатку 10 «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП» до колективного договору при звільненні працівника на підставі п.1, п.6 ст.36 та п.1, п.2, п.6 ст.40 КЗпП України відповідач зобов`язаний виплатити працівнику вихідну допомогу в розмірі двох посадових окладів. Наказом №149-Б від 5 березня 2024 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України. Однак ПрАТ «УДП» не виконав свій обов`язок, передбачений п.2.13 розділу 2 додатку 10 до колективного договору, та виплатив позивачу вихідну допомогу лише в розмірі одного посадового окладу. Тому ОСОБА_4 просить суд стягнути з відповідача вихідну допомогу в розмірі одного посадового окладу, що становить 80000 гривень 00 копійок, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 5 березня 2024 року до дня остаточного розрахунку.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 травня 2024 року (а.с.12) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_4 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 травня 2024 року (а.с.13-14) позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 15 травня 2024 року (а.с.23) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

Представник відповідача Вишневська Г.В. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що при поданні заяви про звільнення ОСОБА_4 просив виплатити йому вихідну допомогу в розмірі одного посадового окладу і саме такий розмір був йому виплачений відповідачем. Подання позову про стягнення з відповідача вихідної допомоги в розмірі ще одного посадового окладу є суперечливою та недобросовісною поведінкою ОСОБА_4 Прийняття п.2.13 розділу 2 додатку 10 до колективного договору було введено як додаткове соціальне благо виключно за умови наявності фінансової спроможності ПрАТ «УДП». Однак з осені 2023 року відповідач знаходиться у вкрай важкому фінансовому стані, зокрема за І квартал 2024 року ПрАТ «УДП» має збиток в розмірі більше ніж 113 мільйонів гривень. Тому ПрАТ «УДП» не мало обов`язку виплачувати позивачу вихідну допомогу. У зв`язку з тим, що фінансовий стан ПрАТ «УДП» не покращився, 8 травня 2024 року був прийнятий наказ про зупинення дії п.2.13 розділу 2 додатку 10 до колективного договору відповідно до ст.11 та ст.14 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Тому представник відповідача Вишневська Г.В. просить суд відмовити у задоволенні позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_4 працював на посаді начальника управління захисту інфраструктури та охорони об`єктів департаменту технічного захисту об`єктів та інформації ПрАТ «УДП». Ця обставина підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної на ім`я ОСОБА_4 (а.с.3-4).

В грудні 2022 року до колективного договору ПрАТ «УДП» були внесені доповнення та зміни №11 (а.с.115-124): розділ 2 «Порядок прийому та звільнення» додатка 10 «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП» був доповнений п.2.13 (а.с.118), відповідно до якого, виходячи з фінансових можливостей пароплавства, при звільненні працівника з підстав, передбачених п.1, п.6 ст.36 та п.1, п.2, п.6 ст.40 КЗпП України, роботодавець зобов`язався виплачувати працівнику вихідну допомогу в розмірі двох посадових окладів.

Наказом генерального директора ПрАТ «УДП» №149-Б від 5 березня 2024 року (а.с.5) ОСОБА_4 був звільнений з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін.

Зі змісту довідки головного бухгалтера ПрАТ «УДП» №УБОтаЗ-493 від 5 квітня 2024 року (а.с.7-8) вбачається, що при вивільненні з роботи позивачу була нарахована вихідна допомога в розмірі лише одного посадового окладу та становила 80000 гривень 00 копійок.

Спірні правовідносини регулюються главою ІІ «Колективний договір» КЗпП України, Законом України «Про колективні договори і угоди» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно з ч.1 ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до ч.2 ст.13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Скрупульозний аналіз п.2.13 розділ 2 «Порядок прийому та звільнення» додатка 10 «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП» свідчить про те, що обов`язок відповідача виплачувати працівнику вихідну допомогу в розмірі двох посадових окладів перебуває в прямому зв`язку з фінансовими можливостями підприємства. Зі змісту звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) ПрАТ «УДП» за І квартал 2024 року (а.с.78-79) вбачається, що у відповідача був відсутній прибуток, а збиток від його операційної діяльності склав 114763000 гривень. Ці обставини переконливо свідчать про те, що згідно з п.2.13 розділ 2 «Порядок прийому та звільнення» додатка 10 «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП» у відповідача не виник обов`язок щодо виплати ОСОБА_4 вихідної допомоги в розмірі двох посадових окладів.

Як вбачається з п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так, указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року, на всій території України був введений воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указом Президента України №49/2024 від 5 лютого 2024 року, затвердженим Законом України №3564-IX від 6 лютого 2024 року дія воєнного стану в Україні була продовжена. Ці обставини свідчать про те, що станом на день звільнення позивача з роботи в Україні був запроваджений воєнний стан. На підставі Указу Президента України №469/2024 від 23 липня 2024 року, затвердженого Законом України №3891-IX від 23 липня 2024 року, дія воєнного стану продовжується також станом на день ухвалення судового рішення. Системний аналіз п.2 Прикінцевих положень КЗпП України та п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» свідчить про те, що дія ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року. Так, наказом генерального директора ПрАТ «УДП» №131 від 8 травня 2024 року (а.с.75) на період воєнного стану було зупинено дію п.2.13 розділу 2 «Порядку прийому та звільнення» додатка 10 «Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «УДП». Тому у відповідача не виник обов`язок виплачувати ОСОБА_4 вихідну допомогу в розмірі двох посадових окладів.

Крім того, п.6 ч.1 ст.3 ЦК України передбачає добросовісність як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Принцип добросовісності лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), що ґрунтується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Означену доктрину було застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17. Так, зі змісту заяви ОСОБА_4 від 4 березня 2024 року (а.с.74) вбачається, що при вивільненні з роботи позивач просив ПрАТ «УДП» виплатити йому вихідну допомогу в розмірі лише одного посадового окладу. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що після звільнення з роботи ОСОБА_4 звертався до відповідача з заявою про виплату ще одного посадового окладу. Тому пред`явлення ним позову про стягнення з ПрАТ «УДП» другого посадового окладу та, тим більше, середнього заробітку за час затримки розрахунку суперечить попередній поведінці позивача та містить ознаки недобросовісності в розумінні п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «УДП» на користь позивача вихідної допомоги в розмірі одного посадового окладу та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_4 , належить відмовити в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 14 травня 2024 року (а.с.18). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для відшкодування позивачу вказаних судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українське дунайське пароплавство» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 1 жовтня 2024 року.

Суддя О.Ю. Семенюта