Справа №: 486/493/24 Провадження № 2-з/486/27/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Южноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дмітрішиної Оксани Володимирівної про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дмітрішина О.В. звернулася до суду про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів.

Подана заява обґрунтована тим, що позивач звернувся з позовом у якому просить суд звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів. Наприкінці 2023 року позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження №73455586 та стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку, на момент звернення з позовною заявою до суду сума заборгованості складала 177269,42 гривень. Відповідно до розрахунку Другого відділу ДВС на сьогоднішній день сума заборгованості за даним виконавчим провадженням складає 401595,25 гривень. З березня 2024 року в рахунок заборгованості сплачено 38342,36 гривень. Зазначає, що в разі якщо не зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, то з позивача у примусовому порядку буде і далі стягуватися його заробітна плата на примусове виконання виконавчого листа, який фактично оскаржується. Також, у подальшому у разі задоволення позову без його забезпечення в позивача виникнуть труднощі у повернені всього, що буде з нього стягнуто при примусовому виконанні виконавчого листа. Не дивлячись на те, що уже відбувається примусове стягнення, даний захід забезпечення збереже іншу частину боргу до вирішення спору. Додає, що позивачу у разі задоволення позову потрібно буде ініціювати новий по поверненню стягненого за виконавчим листом. При цьому, зупинення стягнення на підставі виконавчого листа до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача. Просить суд зупинити стягнення заборгованості зі сплати аліментів з січня 2023 року по січень 2024 рік на підставі виконавчого листа №73455586 до прийняття рішення по справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження (ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Другим ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м. Одеса) станом на 09.08.2024 року у боржника ОСОБА_1 з січня 2023 року по березень 2024 року сукупний розмір заборгованості складає 401595,25 гривень.

З копії звіту філії «ВП ПАЕС» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про здійсненні відрахування та виплати №2286 від 08.08.2024 року вбачається, що за рішенням від 29.02.2024 року ВП №73455586 видано за виконавчим документом, за період з 01.03.2024 року по 31.07.2024 року була утримана сума у розмірі 38342,36 гривень (відсоток стягнення - 10).

Також, згідно копії звіту філії «ВП ПАЕС» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про здійсненні відрахування та виплати №2287 від 08.08.2024 року вбачається, що за рішенням від 29.02.2024 року ВП №73455586 видано за виконавчим документом, за період з 01.03.2024 року по 31.07.2024 року була утримана сума у розмірі 95855,87 гривень (відсоток стягнення - 25).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

За змістом п.6 ч.1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При задоволені заяви про забезпечення позову, суд повинен також враховати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до ускладнення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що «для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права».

Згідно ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, а саме, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Водночас приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у виді припинення стягнення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову в межах заявленого позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, а також враховуючи, що дочка сторін у справі проживає разом з батьками позивача, отже заява підлягає задоволенню.

Таким чином, суддя вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені.

Зазначені заходи забезпечення позову не можуть завдати збитки відповідачу по справі, тому судом не встановлено підстав для зустрічного забезпечення.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Керуючись ст.ст. 149,150, 153, 157, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дмітрішиної Оксани Володимирівної про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, задовольнити.

Зупинити стягнення заборгованості зі сплати аліментів з січня 2023 року по січень 2024 рік на підставі виконавчого листа №73455586 - до прийняття рішення по справі.

Копію ухвали невідкладно направити Другому відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для негайного виконання.

У зв`язку з забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвала на підставі частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню з дня її проголошення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Савін