Справа № 188/1200/24
Провадження № 2/188/937/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.,

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

188/1200/24

сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач:

ОСОБА_2

Третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради адміністрації Заводського району

в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

На обґрунтування позову зазначено, що позивачка по справі, перебувала у шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сина позивачка виховує самостійно.

Батько має змогу відвідувати дитину і сприяти покращенню її фінансового становища , та на противагу, таким правом він не користується. Фактично громадянин ОСОБА_2 останній раз спілкувався з дитиною 10 років тому.

Відповідно до довідки виданої Алчевським відділом державної виконавчої служби про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 09.04.2024 року №4224/23.1-31 по виконавчому провадженню №56438604, відкритому по примусовому виконанню виконавчого листа Марківського районного суду Луганської області 417/4444/17 від 06.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2017 року до досягнення ним повноліття.

Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням штрафів складає 131168,05 грн станом на 31.03.2024 року.

Під час бойових дій та проведення антитерористичної операції на території м. Луганськ, починаючи з 2014 року, позивачка була змушена переїхати до смт. Марківка Луганської області та припинити відвідувати місце реєстрації її колишнього чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку з небезпекою для позивачки та дитини. Позивач неодноразово намагалась зв`язатись з ОСОБА_2 за допомогою засобу мобільного зв`язку, але телефонний номер абонента був недоступний. У грудні 2015 року зі слів знайомих вона дізналась, що громадянин ОСОБА_2 залишився на окупованій території і змінив контактний номер телефону. Станом на 2024 рік, зі слів знайомих, стало відомо що відповідач проживає в Російській Федерації.

Згідно Центру дослідження ознак злочину проти національної безпеки України, миру, безпеки людства, та міжнародного правопорядку "Миротворець", відповідача внесено до цієї бази.

Станом на момент подачі позовної заяви, фактичне місце знаходження і засоби зв`язку ОСОБА_2 не відомі, а на наявні засоби зв`язку він не відповідає.

У зв`язку з небажанням батька дитини, ОСОБА_2 спілкуватись та приймати участь у вихованні спільної дитини, позивачка була змушена припинити спроби знайти контакт із батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням по цивільній справі №415/2854/21 від 23.09.2021 року Лисичанського міського суду Луганської області позивачу надано дозвіл на виїзд за кордон та в`їзд неповнолітньої дитини без згоди батька .

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком з дня набрання рішенням законної сили до 24.12.2028 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 року за штатами воєнного часу, які відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VII, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Указу Президента

України від 24 лютого 2022 року 69/2022 "Про загальну мобілізацію" позивача, старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 призначено помічником командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи, де вона проходить службу і на даний час.

Позивач проходить військову службу у ЗСУ та проживає з сином у м. Миколаїв, самостійно забезпечуючи спільну життєдіяльність. Взявши на себе фінансове зобов`язання, як мати, окрім сплати комунальних послуг та щоденних господарських витрат, також сплачує послуги навчально-освітнього закладу.

Позивач, маючи відповідний дозвіл органів опіки та піклування забезпечила себе та сина власним житлом на рівних умовах де вона не має змоги зареєструвати місце проживання сина без дозволу батька.

З травня 2014 року відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування сина, взагалі не спілкується з дитиною.

Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, дитина на повному матеріальному забезпеченні позивачки.

Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав.

Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений, відповідно до ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про розгляд справи шляхом неодноразового розміщення виклику про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua».

Суд заочно розглядає справу, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Вивчивши позов та подані докази, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області від 09.01.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно в ст.150 Сімейного кодексу України передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної, загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 року та довідкою №4901/997 від 11.04.2024 року ОСОБА_1 призначено на посаду помічника командира з правової роботи, де вона перебуває на даний час.

Відповідно до довідки №220 від 20.03.2024 року малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Миколаївській загальноосвітній санаторній школі-інтернат і є учнем 5-А класу.

Довідкою, виданою Алчевським ВДВС від 09.04.2024 року, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів підтверджується, що розмір заборгованості за аліментами відповідача, на утримання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,становить 131168 грн.05 коп.

Витягом з рішення виконкому Миколаївської міської ради №443 від 13.03.2024 року, копією договору купівлі-продажу, витягами з Державного реєстру речових прав підтверджується, що позивачка забезпечила себе та сина житлом в рівних долях.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.09.2021 року позивачці надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 н тимчасовий виїзд за межі України без згоди батька.

Вивченими доказами підтверджується, що позивачка вимушена звертатись до суду, органів опіки і піклування, органів місцевого самоврядування для захисту інтересів дитини у зв`язку з усуненням відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Крім того, вирішуючи питання про захист прав малолітньої особи, суд бере до уваги, що відповідач, згідно бази «Миротворець» входив до складу НВФ, а тому продовжуватиме переховуватись як від органів державної влади України так і від сина.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 12.07.2024року підтверджуються, факти невиконання відповідачем батьківських обов`язків та з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, але необхідність застосування якого за обставин цієї справи є доведеним.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що «Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, з 2014 року малолітньою дитиною опікується позивач, займається її розвитком, навчанням, її матеріальним забезпеченням і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпеченням, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова вага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Судом встановлено, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Місце знаходження відповідача невідоме, дитина залишилась з матір`ю, яка нею належним чином опікується.

Враховуючи встановлені судом обставини позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на відповідача.

На основі викладеного, керуючись ст.ст. 79, 155, 164, 166, 179-181, 183, 184 СК України, Закону України «Про судовий збір» ст.ст.4, 89, 258, 264-265, 430 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей Миколаївської міської ради адміністрації Заводського району в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна