Провадження № 2/127/4219/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної податкової служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Об`єктом спадкового майна є квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала його батьку ОСОБА_4 та матері ОСОБА_3 . Мати ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь сина, написавши відповідну заяву. Однак, оформити спадкове майно є неможливим, оскільки 05 березня 1996 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 10-42 на вищевказану квартиру був накладений арешт на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці. Вказаний арешт був накладений на майно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав за адресою: АДРЕСА_2 , який був сином власників цієї квартири. Однак, за життя останній не мав майна, яке належало йому на праві власності, а лише проживав разом з батьками в цій квартирі. Позивачі зазначають, що накладення арешту на цю квартиру є безпідставним та помилковим, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули права власності лише 07 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 травня 1999 року та листом КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 4856 від 01 серпня 2023 року. Вказані обставини також підтверджуються повідомленням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 січня 1996 року № И-5-Л зі змісту якого слідує, що Вінницькою державною нотаріальною конторою було заборонено проводити будь-які операції по майну ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того зазначають, у державній виконавчій службі не перебувають та не перебували виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_7 .

Позивачі також вказують, що на даний час відсутні будь-які законні підстави для обтяження майна, тому арешт цієї квартири є таким, що порушує права ОСОБА_2 як спадкоємця при оформлені спадщини та права ОСОБА_3 як співвласника вказаного майна. За вказаних обставин просять скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житло за № НОМЕР_1 від 07 травня 1999 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Першу вінницьку державну нотаріальну контору.

Користуючись своїм правом, Головне управління ДПС у Вінницькій області подало відзив на позовну заяву та просило розгляд справи провести у відсутність їх представника, а в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що Головне управління ДПС у Вінницькій області не є належним відповідачем у цій справі, оскільки станом на 15 листопада 2023 року за громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутня заборгованість з податків, зборів, платежів, недоїмки з єдиного внеску, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Крім того, обтяження та заборони на відчуження майна згідно ДРОРМ та Реєстру майнових прав ГУ ДПС у Вінницькій області теж не накладались.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2023 року замінено відповідача Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області на Державну податкову службу України.

15 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов Державної податкової служби України в якому останні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, які є аналогічними викладеним у відзиві на позов Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали відповідь на відзив в якому зазначили, що вони при визначені кола відповідачів керувались ч. 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року, яка визначає, що у випадку коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідача до участі у справі у встановленому законом порядку залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. З огляду на викладене первісним відповідачем у цій справі вони визначили Головне управління ДПС у Вінницькій області. Однак згідно відомостей з ЄДРПОУ, первісний відповідач зареєстрований як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України. Враховуючи те, що філія як відокремлений підрозділ не є юридичною особою та не наділена цивільною процесуальною дієздатністю, а тому не може бути стороною у цивільному процесі. У зв`язку з цим Державна податкова служба України є належним відповідачем в даній справі.

Відповідач своїм правом на подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Третя особа своїм правом, передбаченим положеннями ст. 181 ЦПК України, на подання письмових пояснень не скористалися.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2024 року витребувано з архіву Вінницького міського суду Вінницької області ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 1996 року про накладення арешту на спірну квартиру, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори надійшла заява в якій просять розгляд справи провести у відсутності представника нотаріальної контори, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 07 травня 1999 року згідно рішення останнього від 07 травня 1999 року №482(а.с.26).

Вулиця Стахурського в м.Вінниці перейменована на вулицю Андрія Первозванного (рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25 грудня 2015 року за № 71, про що викладено в повідомленні КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 01 серпня 2023 року № 4856, а.с.27).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстровано шлюбі, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_3 (а.с.17).

Від шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані обставини сторонами не заперечуються.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14 жовтня 2009 року (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12 січня 2022 року (а.с.22).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне померлому майно. За життя останній заповіту не склав, а тому спадкування здійснювалось за законом.

Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є: його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_3 відмовилися від належної її частки спадщини на користь сина ОСОБА_2 (а.с. 24).

З відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на квартиру АДРЕСА_1 накладений арешт, реєстровий номер 5299200, який зареєстрований 13 липня 2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці, архівний номер 5750VINNITSA1, архівна дата 07 травня 1998 року, дата виникнення 05 березня 1996 року №реєстру 10-42, внутрішній № ЕF33325525 (а.с.28).

З довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області від 15 серпня 2023 року № 1562/01-14 слідує, що на підставі повідомлення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 січня 1996 року за вих. № И-5-Л щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживав за адресою: АДРЕСА_2 , Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 05 березня 1996 року за реєстровим № 10-42 накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відмітки про зняття арешту по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори, не виявлено(а.с.29).

За змістом довідки Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 січня 1996 року № И-5-Л слідує, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був засуджений за ч. 2 ст. 144, ч. 1 ст. 142, ч.2 ст. 196-1 КК Української РСР 1960 року з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави (а.с.30).

За даними архіву ліквідованого Ленінського районного суду м. Вінниці в період з 1995 по 1997 рік справ по обвинуваченню ОСОБА_7 не зареєстровано.

З листа Першого ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 жовтня 2023 року № 135730 слідує, що при перевірці АСВП, журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, виконавчі провадження, де ОСОБА_7 є боржником у Першому ВДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні не перебувають та не перебували. Крім того, дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення на адресу Першої вінницької державної нотаріальної контори, за номером И-5-Л, не є можливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання якого становить один рік (а.с.31).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають заборгованості з податків, зборів, платежів, недоїмки з єдиного внеску, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи (а.с.97-100).

Позивачі, звертаючись до суду, вказують на порушення права ОСОБА_2 як спадкоємця при оформлені спадщини та права ОСОБА_3 як співвласника вказаного майна.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1297 ЦК України , спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України ).

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Тобто накладення арешту на майно боржника в процедурі виконавчого провадження застосовується державним виконавцем як виконавча дія спрямована на забезпечення реального виконання рішення та є одним із заходів реалізації наданих державному виконавцю Законом України "Про виконавче провадження" прав в процедурі виконавчого провадження спрямованих на реальне виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», усіх інших випадках, ніж передбачених ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Верховний Суд України в п. 16 Постанови Пленуму від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» звернув увагу на те, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками, але володіють ним на законних підставах.

Як установлено судом, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 07 травня 1999 року згідно рішення останнього від 07 травня 1999 року №482.

Арешт на спірну квартиру накладений як на майно належне ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був засуджений за ч. 2 ст. 144, ч. 1 ст. 142, ч.2 ст. 196-1 КК Української РСР 1960 року з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. Однак спірна квартира не належала ОСОБА_7 .

Відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_7 на праві власності належало нерухоме майно, в тому числі й ця квартира, матеріали справи не містять.

Виконавчі провадження щодо ОСОБА_7 відсутні, останній помер.

Відомості про виконання вироку щодо ОСОБА_7 в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації, про який повідомляється в довідці Ленінського районного суду м. Вінниці від 05 січня 1996 року № И-5-Л, чи його невиконання відсутні.

Слід також відмітити, що відповідно до ч. 2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

В той же час арешт на квартиру, яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , не знятий.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_2 . Останній у зв`язку з накладенням арешту на майно як спадкоємець має перешкоди в оформленні права на спадщину, а ОСОБА_3 - як власник такого майна. При цьому обставин за яких слід накласти арешт на вказану квартиру не існувало та не існує.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав перебування спірної квартири під арештом, оскільки такий арешт порушує права позивачів, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про його неналежність, то суд відмічає, що позивач визначив відповідачем Державну податкову службу України.

Як слідує із Постанови Великої палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року в справі № 450/1411/16 у випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо відповідної участі у справі відповідного територіального органу Державної фіскальної служби України.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17 (провадження № 61-35013св18) також вказано, що «позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України».

Аналогічні висновки також висловлені Верховним Судом у постанові від 16 березня 2021 року в справі №476/112/19.

За таких обставин, зважаючи на реорганізацію фіскальної служби, позивачем вірно визначено відповідача - Державну податкову службу України, а доводи останнього є необґрунтованими.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 317, 321, 328, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 15, 16, 48, 51, 76-81, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , накладений Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 05 березня 1996 року, № реєстра: 10-42, внутр. № ЕF33325525, архівний номер 5750VINNITSA1, на підставі повідомлення Ленінського районного суду м.Вінниці від 05 січня 1996 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований Першою вінницькою державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 13 липня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 5299200.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 ,

Державна податкова служба України, 04053, м. Київ, пл. Львівська,8, ,

Перша вінницька державна нотаріальна контора, 21036, м.Вінниця,вул..Хмельницьке шосе,7, .

Повний текст рішення складений 29.01.2024.

Суддя: