ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9104/24 Справа № 229/3196/24 Суддя у 1-й інстанції - Феняк О. Р. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 229/3196/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Феняк О.Р. у м. Дружківка Донецької області та повне судове рішення складено 24 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Позовна заява мотивована тим, що вона сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2018 року та є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та відповідач жили разом однією сім`єю до 04 березня 2024 року та на даний час шлюбних стосунків не підтримують. При цьому дитина проживає разом з позивачем.

Позивач не має змоги забезпечити собі достатній рівень життя, тому що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Наразі позивач отримує щомісячну виплату на сина, розмір якої становить 860 грн. Мати позивача ОСОБА_4 , з якою проживає позивач із дитиною, є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 2 700 грн, а батько позивачки ОСОБА_5 з ними жодних родинних стосунків не підтримує і тривалий час проживає окремо від родини.

Відповідач є фізично здоровим та працездатним, має об`єктивні можливості для отримання доходів на себе, своєї дитини та дружини, оскільки працює на посаді заступника начальника слідчого відділу Дружківського ВП Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області та його середньомісячний дохід складає 60 000 грн.

Також зазначає, що нею 01 квітня 2024 року поданий позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх малолітньої дитини.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягненути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 червня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 30 квітня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягення з нього на користь відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 028 грн, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував матеріального стану позивачки, не врахував, що позивачка не довела факт її перебування у скрутному становищі.

Апелянт вказує на те, що у власності позивачки перебуває автомобіль, вартість якого складає 4 000 доларів США, а після припинення шлюбних відносин позивачка отримала 3 100 доларів США.

Також посилається на те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку та 1/4 частини його заробітку на утримання дитини ставить його в скрутне матеріальне становище.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2018 року (актовий запис № 109, складений Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №943 від 29 вересня 2022 року, складений Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 вересня 2022 року.

Дитина мешкає разом з позивачкою та бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено сторонами в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року по теперішній час працює в комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер м.Краматорськ» на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення з 01 лютого 2020 року по теперішній час.

Відповідно до наказу по підприємству від 20 листопада 2022 року № 119/к/тр, 21 листопада 2022 року по 26 вересня 2025 року ОСОБА_6 надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач є працездатним, наразі працює на посаді заступника начальника СВ ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Згідно щорічної декларації, поданої відповідачем особисто його заробітна плата за 2023 рік становить 689 556 грн, інші соціальні виплати з відповідних бюджетів 1 000 грн (джерело доходу: ГУ НП в Донецькій області) та 10 грн - інше додаткове благо (АТ «Універсал банк»).

Рішенням Дружківського міського суду з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів на утримання спільного із позивачем сина.

Також судом першої інстанції встановлено, що на утриманні відповідача перебувають його батьки похилого віку, а саме батько - ОСОБА_7 , 1955 року народження, інвалід 3 групи, котрий має значні захворювання та потребує постійного піклування та мати ОСОБА_8 , 1959 року народження.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, натомість, відповідач, який є здоровою молодою працездатною особою, не має іншої сім`ї та інших дітей, які знаходяться на його утриманні, має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (ч. 1-3 ст. 77 СК України).

Право на аліменти у дружини (чоловіка) виникає як у період шлюбу, так і після його розірвання, а також якщо шлюб не був офіційно зареєстрований.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право жінки-матері на своє утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно із ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 76 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. Позивач не працює та потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до ст. 84 СК України.

Відповідачем не надано суду доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі, який визначений судом та доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин як наприклад, стан здоров`я тощо.

Дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку.

Згідно із ст. 84 СК України підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу.

ОСОБА_2 є працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки та дружини.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував матеріального стану позивачки, не врахував, що позивачка не довела факт її перебування у скрутному становищі колегією скддів не приймаються до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивачка, відповідно до наказу по підприємству від 20 листопада 2022 року № 119/к/тр, 21 листопада 2022 року по 26 вересня 2025 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, при цьому отримує щомісячну виплату на сина, розмір якої становить 860 грн, що свідчить про те, що позвачка потребує матеріальної допомоги.

При цьому той факт, що у власності позивачки перебуває автомобіль, вартість якого складає 4 000 доларів США, а після припинення шлюбних відносин позивачка отримала 3 100 доларів США, не може бути підставою для зменшення визначеного оскаржуваним рішенням розміру аліментів, оскільки матеріали справи не свідчать що вказані кошти були отримані позивачкою в рахунок її майбутнього матеріального утримання на період непрацездатності. А знаходження у власності позивачки транспортного засобу, в даному випадку при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років, не впливає на стан її матеріального забезпечення.

Вимога відповідача в апеляційній скарзі про стягення з нього на користь відповідачки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 028 грн не може бути прийнята судом апеляційної інстанції, оскільки питання щодо стягнення аліментів на утримання позивача у твердій грошовій сумі не було предметом розгляду судом першої інстанції.

Колегія судідв вважає безпідставними посилання апелянта на те, що стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку та 1/4 частини його заробітку на утримання дитини ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки доказів дійсної неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення спільної дитини сторін у справі трьохрічного віку, матеріали справи не містять.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: