Справа № 522/7600/24-Е
Провадження № 2/522/4853/24
10 жовтня 2024 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 261 417,62 грн,
13.05.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 261 417,62 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що 06.02.2023 в Приморському районі м. Одеси на нерегульованому перехресті вул. Канатної та вул. В. Арнаутської, відповідач, керуючи транспортним засобом Dodge Dart д.н.з. НОМЕР_1 , по другорядній дорозі вул. Канатна, не надав дорогу автомобілю Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі вул. В. Арнаутська та допустив зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 у справі № 522/3688/23 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП. Автомобіль позивача Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_2 застрахований у страховій компанії ТДВ «Експрес страхування», про що укладено договір добровільного страхування. Страхова сума по цьому договору 414 400,00 грн (франшиза 5% виплата 393 680,00 грн). Після ДТП позивач звернувся до експерта ФОП ОСОБА_3 , та сплатив 7 200,00 грн за проведення експертизи з встановлення розміру збитків. Згідно висновку експерта № 25-23В експертного транспортного-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого позивачу ДТП, від 06.02.2023 склала 567 897,62 грн. Страхова компанія виконала свої зобов`язання та виплатила повну суму відшкодування за договором по програмі КАСКО. Різниця між сумою завданого матеріального збитку та сумою, що компенсована страховою компанією склала 174 217,62 грн. Також позивач відчув моральні страждання, які оцінює у розмірі 80 000,00 грн.
16.05.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06.02.2023 приблизно о 07:25 в Приморському районі м. Одеси на нерегульованому перехресті вул. Канатної та вул. В. Арнаутської, відповідач, керуючи транспортним засобом Dodge Dart д.н.з. НОМЕР_1 , по другорядній дорозі вул. Канатна, не надав дорогу автомобілю Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі вул. В. Арнаутська та допустив зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 у справі № 522/3688/23 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.
Відтак, суд вважає доведеним факт спричинення відповідачем матеріальної шкоди позивачеві у вигляді механічного пошкодження належного йому автомобіля.
Згідно висновку експерта № 25-23В експертного транспортного-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Cherry Tiggo д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 12.05.2023 судовим експертом ФОП Вєкова В.М., вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, що сталась 06.02.2023 склала 567 897,62 грн.
Вартість послуг експерта становить 7 200,00 грн, які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією від 04.04.2023.
Крім того, як вказує позивач, діями відповідача йому спричинені моральні страждання, які полягали у стражданнях з приводу пошкодження належного йому майна, душевних хвилюваннях і стресу, перенесених під час ДТП, які позивач оцінює в розмірі 80 000,00 грн.
За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На час настання ДТП відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 12.07.2022. Згідно п.п. 7, 8 договору страхова сума становить 414 400,00 грн, франшиза 5 %.
Позивач зазначає, що страхова компанія виконала свої зобов`язання та виплатила йому повну суму відшкодування за договором в сумі 393 680,00 грн.
Отже, у відповідача, як особи винної у ДТП виник обов`язок сплатити на користь позивача різницю між сумою визначених збитків та сумою, відшкодованою страховою компанією, що становить 174 217,62 грн (567 897,62 грн - 393 680,00 грн).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Враховуючи встановлення судом вини відповідача у заподіяній позивачу шкоді, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 174 217,62 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної постанови).
У даному випадку дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача та за наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які її спричинили. Безумовно, внаслідок неї, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).
Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, беручи до уваги відсутність будь-яких доказів щодо стану здоров`я позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу є стягнення 10 000,00 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як зазначалося вище, позивачем понесено витрати, пов`язані із проведенням експертного дослідження вартості завданої шкоди транспортному засобу позивача. Вартість послуг експерта становить 7 200,00 грн, які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією від 04.04.2023.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Отже, зазначені витрати на послуги експерта у сумі 7 200,00 грн підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем.
Також позивач просить суд відшкодувати йому витрати на професійну правову допомогу у сумі 50 000,00 грн.
Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано до суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.04.2024 № 281/24, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Канікаєвим Ю.О., ордер серії ВН № 1322281 від 08.05.2024. Згідно п. 4 договору гонорар за ведення цивільної справи за кожну інстанцію є фіксованим 50 000,00 грн.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням щкоди внаслідок ДТП; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Справу розглянуто за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За звернення до суду з даним позовом позивач повинен був сплатити 2 033,74 грн (174 217,62 грн + 80 000,00 грн = 254 217,62 грн х 1 % х 0,8), проте позивачем до ціни позову помилково включено 7 200,00 грн вартість проведення експертизи та сплачено судовий збір у сумі 2 091,34 грн.
Враховуючи часткове задоволення позову на загальну суму 184 217,62 грн (72,46 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 473,65 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 261 417,62 грн задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) 174 217,62 грн матеріальної шкоди, завданої його майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 10 000,00 грн моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) 1 473,65 грн витрат по сплаті судового збору, 7 200,00 грн витрат на проведення експертного дослідження та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.
Суддя І.А. Павлик