Справа № 347/1657/24
Провадження № 2/347/633/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів справу за позовною заявою органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_1 про вібрання дітей без позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Представник органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області звернувся в суд із позовом в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_1 про вібрання дітей без позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що до Служби у справах дітей Кутської селищної ради 07 травня 2024 року надійшло повідомлення від малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 06 травня 2024 року близько 22.00 год, її батько ОСОБА_1 виганяє її разом з братом з дому, нецензурно висловлюється в їх адрес, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вдарив старшого брата по обличчю. Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ночував у сусідів, боявся йти додому, малолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ночувала вдома, зі слів дитини їй було дуже страшно знаходитись з п`яним батьком.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає у АДРЕСА_1 , неналежним чином займається вихованням своїх малолітніх дітей, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Застосовує по відношенню до дітей недопустимі методи виховання, які, вже не вперше, спричинили реальну загрозу для життя та здоров`я дітей. Сім`я ОСОБА_1 неповна, з 05 жовтня 2016 року батько самостійно виховує і утримує своїх дітей, оскільки матір ОСОБА_3 померла.

Під час візиту працівників служби у справах дітей Кутської селищної ради, громадянин ОСОБА_1 зазначив, що малолітній син має проживати з ним, а ОСОБА_4 нехай забирає опіка, визнає факт неналежного виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби у справах дітей Кутської селищної ради проведено ряд профілактичних бесід з батьком дітей ОСОБА_1 , з метою налагодження психологічного контакту з дітьми, подолання складних життєвих обставин, виправлення асоціальної поведінки, однак, це позитивних результатів не дало.

За заявами малолітніх дітей № 40/02-17, №41/02-17 від 07 травня 2024 року наказом служби у справах дітей Кутської селищної ради влаштовано дітей до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 терміном на 3 місяці .

Про факт неналежного виконання батьком ОСОБА_1 своїх батьківськиїх обов`язків надіслано повідомлення до Косівського відділу поліції, з метою притягнення батька до відповідальності.

Подібні випадки попередньо вже мали місце та рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області у справі № 347/2270/21 від 12 квітня 2022 року було задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано- Франківської області в Інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до громадянина ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей частково. Проте, батько ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, яке постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 червня 2022 року скасоване у частині позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_1 попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Покласти на орган опіки та піклування Кутської селищної ради контроль за виконанням батьківських обов`язків. У частині сплати аліментів рішення Косівського районного суду залишити без змін.

Фактично малолітні діти з червня 2021 року за взаємною згодою батька ОСОБА_1 та тітки зі сторони матері ОСОБА_6 проживали за адресою с. Соколівка Косівського району Івано- Франківської області. Батько відвідував їх інколи за місцем проживання та проводив із ними дозвілля, діти відвідували Городянську гімназію. Приносив сину ліки, пенсію по інвалідності та пенсію по втраті годувальника. За час проживання дітей у ОСОБА_6 , батько працевлаштувався, оплачував аліменти на рахунки дітей, проте розпоряджатися цими коштами має право лише законний представник. Всі обов`язки по вихованню навчанню дітей виконувала ОСОБА_7 ОСОБА_1 самоусунувся від виховання своїх дітей.

Оскільки, здоров`я ОСОБА_6 погіршилося і вона була не в змозі здійснювати догляд за малолітніми, тому 30 квітня 2024 року повернула дітей на виховання батьку ОСОБА_1 . Після фактичного повернення в сім`ю діти змогли прожити з батьком менше тижня. На засіданні Комісії 24 червня 2024 року було запрошено дітей, батька та патронатного вихователя ОСОБА_5 , а також була заслухана думка дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Малолітній син любить свого батька, проте бажає залишатися проживати у патронатного вихователя ОСОБА_5 , ОСОБА_4 категорично відмовляється проживати з батьком.

Громадянин ОСОБА_1 не висловив бажання повернути йому дітей. Сказав, що погодиться з рішенням Комісії, свою винну поведінку визнає, проте на даний час не готовий займатись їх вихованням. На даний час діти потребують тривалої роботи з психологом.

За час перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя фізичний та емоційний стан дітей покращився, діти оздоровлювались в селищі Солотвино, Закарпатської області. Систематично відвідують сімейного лікаря, з ОСОБА_4 працює психолог та логопед. Патронатний вихователь ретельно слідкує за харчуванням дітей. Моральна атмосфера та психологічний клімат в сім`ї патронатного вихователя позитивно впливають на стан дітей, вони веселі, життєрадісні.

В судове засідання представник позивача, Кутської селищної ради не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги позову підтримує та просить задоволити в повному обсязі

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 09.10.2024 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про смерть встановлено, що матір дітей ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із вимог позовної заяви вбачається, що до Служби у справах дітей Кутської селищної ради 07 травня 2024 року надійшло повідомлення від малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про неналежне виконання батьком своїх батьківськиїх обов`язків.

Відповідно акту обстеження умов проживання № 44/02-15 від 07 травня 2024 року, свідчення малолітньої ОСОБА_2 підтвердились, ОСОБА_1 визнав, що ввечері виганяв дітей з дому, нецензурно висловлювався, підтвердив те, що малолітній ОСОБА_9 не ночував вдома, та про те, що вдарив сина по обличчі. У кімнаті де спали діти, неприємні запахи, санітарно-гігієнічні норми не дотримані, постіль брудн.

Встановлено, що відповідач в справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає у АДРЕСА_1 , неналежним чином займається вихованням своїх малолітніх дітей, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Застосовує по відношенню до дітей недопустимі методи виховання, які, вже не вперше, спричинили реальну загрозу для життя та здоров`я дітей. Сім`я ОСОБА_1 неповна, з 05 жовтня 2016 року батько самостійно виховує і утримує своїх дітей, оскільки матір ОСОБА_3 померла.

Під час візиту працівників служби у справах дітей Кутської селищної ради, громадянин ОСОБА_1 зазначив, що малолітній син має проживати з ним, а ОСОБА_4 нехай забирає опіка, визнає факт неналежного виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби у справах дітей Кутської селищної ради проведено ряд профілактичних бесід з батьком дітей ОСОБА_1 , з метою налагодження психологічного контакту з дітьми, подолання складних життєвих обставин, виправлення асоціальної поведінки, однак, це позитивних результатів не дало.

За заявами малолітніх дітей № 40/02-17, №41/02-17 від 07 травня 2024 року наказом служби у справах дітей Кутської селищної ради влаштовано дітей до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 терміном на 3 місяці.

Відповідно розпорядження Кутської селищної ради № 67/04-01 від 07 травня 2024 року та актів передачі дітей від 07 травня 2024 року діти на час подолання складних життєвих обставин будуть проживати в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_5 .

Про факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків було позивачем повідомлено до Косівського відділу поліції, з метою притягнення батька до відповідальності. При чому подібні випадки попередньо вже мали місце.

Так Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області у справі № 347/2270/21 від 12 квітня 2022 року (а.с.31-41) було задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано- Франківської області в Інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до громадянина ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей частково.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.06.2022 року (а.с.19-30) вирішеноапеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Косівського районного суду від 12 квітня 2022 року в частині позбавлення ОСОБА_10 батьківських прав скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. В задоволенні позову Органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

ОСОБА_1 попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Покласти на орган опіки та піклування Кутської селищної ради контроль за виконанням батьківських обов`язків. У частині сплати аліментів рішення Косівського районного суду залишити без змін.

Судом встановлено, що малолітні діти з червня 2021 року за взаємною згодою батька ОСОБА_1 та тітки зі сторони матері ОСОБА_6 проживали за адресою с. Соколівка Косівського району Івано- Франківської області. Однак за погіршення здоров`я ОСОБА_11 30 квітня 2024 року дітей було повернуто на виховання батьку ОСОБА_1 . Після фактичного повернення в сім`ю діти змогли прожити з батьком менше тижня.

На засіданні Комісії 24 червня 2024 року було запрошено дітей, батька та патронатного вихователя ОСОБА_5 . У ході засідання Комісії з питань захисту прав дитини Кутської селищної ради була заслухана думка дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Малолітній син любить свого батька, проте бажає залишатися проживати у патронатного вихователя ОСОБА_5 , ОСОБА_4 категорично відмовляється проживати з батьком.

Громадянин ОСОБА_1 не висловив бажання повернути йому дітей. Сказав, що погодиться з рішенням Комісії, свою винну поведінку визнає, проте на даний час не готовий займатись їх вихованням.

За час перебування дітей у сім`ї патронатного вихователя фізичний та емоційний стан дітей покращився, діти оздоровлювались в селищі Солотвино, Закарпатської області. Систематично відвідують сімейного лікаря, з ОСОБА_2 працює психолог та логопед. Патронатний вихователь ретельно слідкує за харчуванням дітей. Моральна атмосфера та психологічний клімат в сім`ї патронатного вихователя позитивно впливають на стан дітей, вони веселі, життєрадісні.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно достатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини сьомоїстатті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 150 СК Українивизначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першоїстатті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Згідно пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Оскільки підставою для відібрання дитини є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, то повернення дитини можливе лише при усуненні зазначених обставин.

Судом встановлено, що відносно відповідача неодноразово застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання малолітніх дітей та створення необхідних умов для їх проживання. Зазначені обставини підтверджені органу опіки та піклування, який здійснює контроль за виконанням батьком його батьківських обов`язків.

Також встановлено, що на момент вирішення справи залишення малолітніх дітей із батьком може мати негативний наслідок для їх здоров`я і морального виховання, тому відібрання дітей від батька є виправданим та таким, що здійснюється в інтересах дітей.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вищенаведені обставини проживання дітей у незадовільних умовах проживання, в тому числі й з ризиком для їх здоров`я та життя, без належного батьківського піклування, виховання, суд розцінює як свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками. Зазначене не відповідає факту безпечного, спокійного та стійкого середовищі, що не є неблагополучним для дітей в цілому.

При вирішенні справи судом враховується, що підставою для відібрання дітей у відповідачки стало неналежне виконання ним батьківських обов`язків відносно дітей, що могло спричинити безпосередню загрозу для здоров`я дітей.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки відносно своїх малолітніх дітей, що підтверджується вищенаведеними доказами, а отже, позовна вимога про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, є підставною і на даний час відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Отже, суд вважає за необхідне відібрати, без позбавлення батьківських прав, у ОСОБА_1 його малолітніх дітей ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі наведеного, ст. ст. 141, 164-166, 170 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Відібрати, без позбавлення батьківських прав, у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_1 його малолітніх дітей: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_1 - 1211,20 грн судового збору, отримувач коштів: : ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.