ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1467/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/1265/23 Категорія: 310020000 Дьяченка Д.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Біцулова Анна Анатоліївна, на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 липня 2024 року, у складі судді Дьяченка Д.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 17.02.2007 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 28.07.2022 розірвано. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та перебуває в неї на утриманні. У позовній заяві вказувала, що на даний час відповідач відмовляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 липня 2024 року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави. Решту частини позовних вимог залишити без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Біцулову А.А., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог скарги вказує, що судом першої інстанції прийнято рішення без повного з`ясування обставин справи.

На думку скаржника, при визначені розміру аліментів, що належить стягнути з відповідача, судом не обґрунтовано, чому саме стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу є достатнім для утримання дитини відповідачем.

Звертає увагу колегії суддів, що копії документів, які покладені в основу судового рішення про часткове задоволення позову, позивачу та його представнику не надані, до матеріалів підсистеми «Електронний суд» не приєднані. Таким чином це призвело до порушення судом та відповідачем процесуальних норм, передбачених ст. 83 ЦПК України.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони з 17.02.2007 перебували у шлюбі, який рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 28.07.2022, розірвано (а.с. 6,7).

Під час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 102 від 25.07.2008 (а.с. 5).

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 48).

Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Також відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗаконуУкраїни «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У даній справі встановлено, що спільна неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття.

Вказані висновки суду першої інстанції скаржником при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставляться. Однак, скаржник вважає, що суд помилково визначив розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини.

При цьому, вказуючи про необхідність визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини, в розмірі 1/6 частини його доходів, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи, ветераном війни особою з інвалідністю внаслідок війни, перебуває на реабілітації у зв`язку з пораненням, а тому зазначені обставини можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють виплати ним аліментів в розмірі, який зазначений в позовній заяві.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що доказів, які б свідчили про безумовну відсутність у відповідача можливості за своїм матеріальним станом чи за наявності у нього на утриманні інших осіб сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), матеріали справи не містять.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем до суду першої інстанції надано копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.03.2024 № 7119- та копію посвідчення особи з інвалідністю 2 групи. Однак, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого матеріального становища на час розгляду даної справи, які б підтверджували, що матеріальне становище ОСОБА_2 не дозволяє йому належним чином виконувати свої обов`язки по утриманню своєї доньки ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , слід змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини до 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, а тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» також звільнений від сплати судового збору, то судові витрати по справі необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Біцулова Анна Анатоліївна задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 липня 2024 року змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова