Справа №333/2657/23
Провадження №2/333/211/24
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр. Юрія Гагаріна, буд. 23, а/с 57, , МФО 300346) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості,-

встановив:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

У своєму позові ТОВ «Кредитні ініціативи» послалося на те, що 10.05.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 291-07кф, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 142 000 (сто сорок дві тисячі) грн. 00 коп., а позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції, та повністю повернути отримані кредитні кошти та сплати відсотки за користування кредитними коштами не пізніше 07.05.2012 року.

В цей же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 291-07кф між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 535-07 ПФ, відповідно до умов якого поручитель зобов`язувався відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору, та у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором бере на себе зобов`язання погасити заборгованість в розмірі наданого кредиту, а також відсотки за користування кредитним коштами та штрафи і пеню у разі їх нарахування.

В подальшому на виконання вимог діючого законодавства Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

10.12.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-143/10 яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 159 276 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок заборгованості по несплаченому кредиту та 1592 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) гривні 76 (сімдесят шість) копійок витрат по сплаті судового збору і 30 (тридцять) гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

17.12.2012 року року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі - Товариство) було укладено договір відступлення прав вимоги згідно якого товариство набуло статусу нового кредитора та право грошової вимоги за кредитним договором № 291-07кф боржниками за яким є ОСОБА_1 та за договором поруки № 535-07 ПФ, укладеним з ОСОБА_2 .

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2010 по справі № 2-143/10 набрало законної сили 21.12.2010 року. Проте станом на 28.12.2022 року вищезазначене рішення не виконано.

Так, станом на 28.12.2022 року загальна сума заборгованості становить 550 738,84 грн., з яких: 47 782,90 грн. - сума 3% річних від суми простроченої заборгованості; 502 955,94 грн. - сума понесених інфляційних втрат.

З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 17.05.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

25.09.2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вона зазначила, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року по справі № 2-143/10, яка набрала законної сили 21.07.2021 року, задоволено заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» про заміну сторони у виконавчому листі, та замінено стягувача на позивача.

Проте представником позивача не було повідомлено суд, що мається ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2022 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

Вищевказана ухвала суду, в якій відмовлено стягувачу у видачі дубліката виконавчого документа, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення у справі № 2-143/10, не можуть бути захищені у судовому (примусовому) порядку, між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого безпідставно застосовані положення ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, ОСОБА_2 вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У розумінні статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 553 ЦК України, За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин 1-2 ст. 554 ЦК України, У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Можливість нарахування боржникові кредитором наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, після реалізації права на дострокове стягнення усієї суми кредиту, встановлена також постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі №127/15672/16-ц.

Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2010 року по справі № 2-143/10 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 291-07кф у розмірі 140 611,65 грн.

Вищевказане заочне рішення набрало законної сили 01.08.2011 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року по справі № 2-143/10, яка набрала законної сили 21.07.2021 року задоволено заяву позивача про заміну сторони у виконавчому листі, та замінено стягувача у виконавчому листі № 2-143/10 від 10.12.2010 року, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Проте, на даний час рішення суду у вищевказаній справі не виконано, з наведеного розрахунку, який долучено позивачем до позову вбачається, що у відповідачів станом на 28.12.2022 року існує сума простроченого грошового зобов`язання, яка становить 550 738,84 грн., з яких: 47 782,90 грн. сума 3% річних від суми простроченої заборгованості; 502 955,94 грн. сума понесених інфляційних втрат.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Розмір заборгованості в даному випадку вже встановлений судовим рішенням по справі № 2-143/10, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд відхиляє доводи ОСОБА_2 , зазначеної у її відзиві, та дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 3% річних та понесених інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості.

На думку суду відсутні підстави вважати зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором від 10.05.2007 року натуральним зобов`язанням, оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором від 10.05.2007 року, тобто вимога про стягнення заборгованості за предметом вже захищена у судовому (примусовому) порядку.

Враховуючи, що відповідачі фактично прострочили виконання грошового зобов`язання, відтак останні на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 8 261,08 грн. судом покладається на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр. Юрія Гагаріна, буд. 23, а/с 57, , МФО 300346) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр. Юрія Гагаріна, буд. 23, а/с 57, код ЄДРПОУ 35326253, МФО 300346) суму 3 відсотків річних та понесених інфляційних втрат у розмірі 550 738 (п`ятсот п`ятдесят тисяч сімсот тридцять вісім) 03 коп. за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №291-07кф від 10.05.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр. Юрія Гагаріна, буд. 23, а/с 57, код ЄДРПОУ 35326253, МФО 300346) 4 130 (чотири тисячі сто тридцять) грн. 54 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр. Юрія Гагаріна, буд. 23, а/с 57, код ЄДРПОУ 35326253, МФО 300346) 4 130 (чотири тисячі сто тридцять) грн. 54 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.01.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод