УХВАЛА

11 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 575/954/22

провадження № 61-8667 ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 01 серпня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Великописарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 01 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Зобов`язано Великописарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 7 про народження ОСОБА_3 , вказавши у графі батько ОСОБА_5 , прізвище дитини - ОСОБА_3 . По батькові - ОСОБА_3 .

До Верховного Суду 12 червня 2024 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення після закінчення строку на касаційне оскарження, у якій просила їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику навести обгрунтовані підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження їх поважності. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Зазначена ухвала, а також ухвала Верховного Суду від 26 серпня 2024 року про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, направлялась заявнику на єдину відому суду адресу: АДРЕСА_1 , проте повернулась на адресу Верховного Суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

ОСОБА_1 не повідомляла Верховний Суд про зміну свого місця проживання чи місцезнаходження та не вживала заходи для отримання судової кореспонденції, направленої на зазначену нею у касаційній скарзі та останню відому суду адресу.

При цьому, 17 липня 2024 року ОСОБА_1 зверталася до суду касаційної інстанції із заявою про інформування її про розгляд касаційної скарги та інші процесуальні дії за адресою: АДРЕСА_2 .

У матеріалах касаційного провадження відсутні дані, які б надавали можливість сповістити ОСОБА_1 за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Станом на 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не усунула недоліки касаційної скарги, встановлені в ухвалі Верховного Суду від 05 липня 2024 року, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження. З наведених підстав касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до положень частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша стаття 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У зв`язку з цим суд зауважує, що ухвали Верховного Суду про усунення недоліків касаційної скарги та продовження строку для їх усунення, були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10 липня та 28 серпня 2024 року, який є безкоштовним та загальнодоступним.

Проте заявник, направивши у червні 2024 року касаційну скаргу, тривалий час не цікавилася її розглядом, хоча мала таку можливість, зокрема довідатися про судові рішення, що приймались у її справі.

Таким чином, у цій справі суд забезпечив своєчасне надіслання заявнику своїх рішень за єдиною відомою суду адресою, надавав строк для усунення недоліків касаційної скарги, який судом продовжувався, не перешкоджав розумним зусиллям заявника отримати ці судові рішення, однак заявник не скористалася своїми процесуальними правами, не проявила належної обачності у захисті своїх прав та не цікавилася станом відомого їй судового провадження, зокрема результатами розгляду своєї касаційної скарги.

Ураховуючи викладене суд вважає, що заявник може вважатись повідомленою для цілей цього провадження і повернення її касаційної скарги за таких обставин не є порушенням права на судовий захист, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 01 серпня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь