Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2024 Справа №607/14634/24 Провадження №2/607/3084/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобірківської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олена Олександрівна про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Великобірківської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого увійшли:

3/12 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п`ятдесят три), квартира АДРЕСА_2 (сорок п`ять), що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 грудня 1999 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) органу приватизації від 17 грудня 1999 року № 31150. Право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1999 року і записано в реєстрову книгу за № 31390;

1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (тридцять один) (до зміни нумерації житлових будинків - АДРЕСА_4 . Нумерація була змінена на підставі Рішення № 38 від 30 травня 2012 року Виконавчого комітету Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про встановлення нумерації житлових будинків по АДРЕСА_3 , згідно послідовності розміщення земельних ділянок»), який належав померлій ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 11 липня 2005 року Виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, рішення виконкому сільської ради № 28 від 21 квітня 2005 року. Право власності зареєстровано Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 11 липня 2005 року і записано в реєстрову книгу № 2 сторінка № 45 за реєстровим № 307;

1/2 частина земельної ділянки площею 0,16 га, кадастровий номер: :02:001:0353, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці, які належали померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданого 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26;

земельна ділянка площею 0,22 га, кадастровий номер: :02:001:0356, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданого 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26;

земельна ділянка площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (спірна земельна ділянка), право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року по справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

16 квітня 2024 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , діючи як спадкоємці ОСОБА_3 першої черги за законом, уклали між собою та нотаріально посвідчили договір про поділ спадкового майна. Згідно даного договору до ОСОБА_1 перейшло право на спадкування 2/3 частин земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року по справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому 1/3 частка цієї земельної ділянки була успадкована чоловіком ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , але у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно зі статтею 1276 Цивільного кодексу України спадщина переходить до його спадкоємця за заповітом (спадкова трансмісія) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23 квітня 2024 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О. О. винесла постанову за вихідним № 37/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, право власності на яку визнано на підставі зазначеного вище рішення суду. Нотаріус роз`яснила, що при відсутності зареєстрованого права власності на земельну ділянку за спадкодавцем, право власності на спадкове майно може бути встановлено лише і виключно в судовому порядку.

На все інше успадковане майно позивач отримала свідоцтва.

У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав, оскільки лише судом може бути визнано право власності позивачки на спадкове майно.

З огляду на вказане, позивачка просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою судді від 08 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі №607/14634/24; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 01 серпня 2024 року, залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олену Олександрівну; витребувано від третьої особи належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в Книзі Обліку і реєстрації спадкових справ за № 56.

На виконання протокольної ухвали, 09 вересня 2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олени Олександрівни надійшла копія спадкової справи № 28/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивачки, адвокатка Магдич О. О. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник Великобірківської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О. О., в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

06 березня 1981 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 06 березня 1981 року, місце реєстрації шлюбу: м. Тернопіль Міський відділ ЗАГС.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом загсу Тернопільського міськвиконкому 04 квітня 1984 року вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Тернополі. Її батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року, справа № 607/9644/21, позов ОСОБА_3 до Великобірківської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку - задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_3 .

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1500 га в межах населеного пункту с. Смиківці виготовлено ФОП ОСОБА_6 на підставі договору № 17-07/22 від 28 липня 2022 року на замовлення ОСОБА_3 . Мета роботи встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/9644/21 від 24 листопада 2021 року.

30 липня 2022 року у віці 78 років померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 01 серпня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 роки помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 04 жовтня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно договору про поділ спадщини від 16 квітня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до доньки цього спадкодавця позивачки ОСОБА_1 переходить:

-3/12 частки житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (тридцять один) (до зміни нумерації житлових будинків - АДРЕСА_4 );

-3/12 частки земельної ділянки площею 0,16 га, кадастровий номер: :02:001:0353, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці;

-2/3 частки земельної ділянка площею 0,22 га, кадастровий номер: :02:001:0356, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці;

-2/3 частки земельної ділянка площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року по справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

До матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 доєднала свідоцтва про право на спадщину за законом, видані після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 її доньці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 у межах спадкової справи № 28/2022, зареєстровані в реєстрі за № 799, № 801, № 800, № 807, № 805, № 804.

Також позивачкою на підтвердження обсягу спадково майна надано: свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане 11 липня 2005 року виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно з рішенням виконкому сільської ради № 28 від 21 квітня 2005 року, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 11 липня 2005 року і записано в реєстрову книгу за № 2 сторінка № 45 за реєстровим № 307; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданий 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26 та присвоєно кадастровий номер :02:001:0353, площею 0.16 га, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022, сформованого 04 липня 2022 року; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданий 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26 та присвоєно кадастровий номер :02:001:0356, площею 0.22 га, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 сформованого 07 липня 2022 року.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільської міського нотаріального округу Магдич О. О. від 23 квітня 2024 року № 37/02-14 відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не було присвоєно кадастровий номер цій земельній ділянці, а відтак не була проведена реєстрація у Державному земельному кадастрі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Підставою відмови зазначено те, що земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21, не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 374542248 від 16 квітня 2024 року. Спадкодавцем ОСОБА_3 не був завершений процес виготовлення технічної документації для присвоєння кадастрового номеру цій земельній ділянці, а відтак не була проведена тільки реєстрація у Державному земельному кадастрі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

З матеріалів спадкової справи № 28/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що до нотаріуса звернулися діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявами про найняття спадщини після померлої в порядку спадкування за законом на майно.

В подальшому приватним нотаріусом було видано свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, яке було описано вище, стосовно якого укладався між спадкоємцями ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір про поділ спадщини від 16 квітня 2024 року.

В частині оформлення спадкових прав позивачки на спірну земельну ділянку нотаріус відмовив, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, після отримання рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку, на замовлення ОСОБА_3 було виготовлено проект землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, у зв`язку зі смертю спадкодавця, реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера, після чого видається витяг із Державного земельного кадастру в порядку, передбаченому Закону України «Про Державний земельний кадастр», не відбулася.

Відтак, за встановлених обставин, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на успадковану земельну ділянку.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України).

За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За свого життя спадкодавець не складала заповітних розпоряджень, а відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом.

Як слідує зі статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом, відповідно до ст. 1267 ЦК України, є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

ОСОБА_1 спадкує спірну земельну ділянку за законом, уклавши з іншим спадкоємцем договір про поділ спадщини, про що позивачка попередньо подала заяву нотаріусу у визначений законом строк. Водночас, нотаріус 23 квітня 2024 року склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутність присвоєного кадастровий номеру цій земельній ділянці, та не проведення реєстрації у Державному земельному кадастрі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, право власності на зазначену земельну ділянку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21 та на виконання цього рішення, на замовлення спадкодавця було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1500 га в межах населеного пункту с. Смиківці. Однак, у зв`язку зі смертю процес оформлення та подальшої реєстрації спірної земельної ділянки не був завершений та відповідно це є перешкодою в оформленні позивачкою спадкових прав, що і стало причиною її звернення до суду.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №227/3750/19 від 22 вересня 2021 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О. О. про визнання права власності на спадкове майно, підлягають до задоволення в частині визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Щодо належності відповідача Великобірківської об`єднаної територіальної громади, то суд звертає увагу на наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19ц).

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Вказана правова позиція викладена 19 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 280/4/18, провадження № 61403св19 (ЄДРСРУ № 102765474).

Відтак, Великобірківська об`єднана територіальна громада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки є інший спадкоємець за законом - ОСОБА_2 , який і є належним відповідачем у виниклому спорі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на вказане, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Великобірківської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити у зв`язку з тим, що позов в цій частині заявлено до неналежного відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою ОСОБА_3 на підставі Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до Великобірківської об`єднаної територіальної громади відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач 1: Великобірківська об`єднана територіальна громада, , адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 53, смт Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, 47740.

Відповідач 2: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.