ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 696/510/23
Провадження № 22-ц/821/656/24
категорія: 304060000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.,

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

правонаступник позивача: ОСОБА_2

представник ОСОБА_2 адвокат Геріх Ольга Іванівна

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Шкреба В.В. в приміщенні Кам`янського районного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду),-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

24 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14 квітня 2023 року між сторонами був укладений Договір утримання (догляду), який було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського округу Левицькою Е.А. та зареєстрований за № 2989.

За умовами Договору він передав, а відповідачка прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 . Взамін цього, Відповідач зобов`язалась забезпечувати його утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених Договором.

Згідно п.4 договору відповідач зобов`язана надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). За згодою сторін, договором встановлено грошову оцінку матеріального забезпечення в розмірі 1 000 грн. на місяць.

Зазначена сума повинна сплачуватись відповідачем не пізніше 20 числа кожного місяця за наступний місяць.

Вказує, що відповідач не виконувала взяті на себе обов`язки та не забезпечувала позивача матеріально та необхідним доглядом після отримання квартири у власність, що позивач вважає підставою для розірвання зазначеного правочину.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив суд постановити рішення, яким розірвати спірний Договір, визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати заборону на її відчуження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року позов задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 14 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. за реєстровим номером №2989.

Застосовано наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме:

-припинено та знято заборону відчуження, накладену 14.04.2023 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., зареєстровану в реєстрі у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру ОСОБА_1 за реєстровим номером №2989.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору при подачі позову на суму 1 073,60 грн.

Рішення суду мотивовано зокрема тим, що встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини щодо невиконання Відповідачем, як набувачем по договору, своїх зобов`язань, є підставою для розірвання зазначеного правочину (п.п.18, 19 договору), у зв`язку із чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Сторона Відповідача не надала суду доказів належного виконання своїх зобов`язань по договору довічного утримання, зокрема, щодо сплати Позивачу визначених договором щомісячних платежів протягом усіх місяців дії договору, а так само не надала доказів і поміщення таких коштів на депозитний рахунок нотаріуса, коли мала труднощі у передачі грошей Позивачу, відтак зобов`язання по договору належним чином виконані не були, що є законодавчо визначеною підставою для його розірвання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

23 лютого 2024 року ОСОБА_3 , вважаючи, що оскаржуване рішення суду постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_3 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги позивача, оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що вона не виконувала взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання від 14.04.2023. Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, грунтуються на тому, що казав сам позивач, і жоден із свідків не знайомий з нею та лише один з свідків є його сусідом.

Судом не було взято до уваги той факт, що договір було підписано 14.04.2023, а відповідно до копії актів, які додані до матеріалів позовної заяви, в тексті зазначено, що 18.04.2023 позивач викликав сина оскільки потребує допомоги, а також зазначено, що станом на 18.04.2023 в квартирі де проживає позивач не прибрано та немає їжі. Тобто вже на 4 день з дня укладення договору довічного утримання позивач був налаштований на те, щоб розірвати договір у зв`язку з його неналежним виконанням.

Вказує, що після підписання договору довічного утримання, вона в повній мірі виконувала взяті на себе зобов`язання по догляду позивача, забезпечувала ліками, продуктами харчування, позивач приймав виконання умов договору та не пред`являв жодних претензій.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 25 березня 2024 року, ОСОБА_2 , просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 , а рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року залишити без змін, як законне , обгрунтоване та справедливе, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування відзиву вказує, що ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, є його рідним батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що він здійснював догляд за батьком до смерті та похоронив.

Він, як єдиний спадкоємець, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті та являється правонаступником батька ОСОБА_1 позивача у даній справі.

На наведені доводи скаржника зазначає, що при розгляді справи позивач ОСОБА_1 розповів суду, що відповідач умови договору не виконує, а укладаючи оспорюваний договір, він розраховував саме на допомогу по догляду.

Крім того, відповідач не надала належних доказів на підтвердження виконання умов оспорюваного правочину, оскільки відсутні докази на те, що вона купувала продукти харчування та сплачувала комунальні послуги.

Крім того, відповідач знала про проблеми зі здоров`ям у позивача та не здійснювала належним чином за ним догляд, як передбачено умовами договору довічного утримання.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду 07 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 березня 2024 року розгляд справи призначено на 10 квітня 2024 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року зупинено апеляційне провадження у даній справі до вступу у справі правонаступників позивача ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12 вересня 2024 року надійшов лист від приватного нотаріуса Бойко Л.В. Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області, в якому нотаріус повідомила, що після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв спадщину його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є спадкоємцем за законом ( заява про прийняття спадщини № 77 від 23.02.2024) і спадкова справа № 29/2024 відкрита 23.02.2024.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року поновлено апеляційне провадження у справі, залучено до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено справу до розгляду на 09 жовтня 2024 року о 14 год 30 хв. в залі суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір утримання (догляду), який було посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського округу Левицькою Е.А. та зареєстрований за № 2989.

Одночасно з посвідченням правочину, цим же приватним нотаріусом накладено заборону відчуження на вказану квартиру.

За умовами Договору Позивач передав, а Відповідач прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 . Взамін цього, Відповідач зобов`язалась забезпечувати Позивача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених Договором.

Згідно п.4 договору Відповідач зобов`язана надавати Позивачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). За згодою сторін, договором встановлено грошову оцінку матеріального забезпечення в розмірі 1 000 грн на місяць. Зазначена сума повинна сплачуватись Відповідачем не пізніше 20 числа кожного місяця за наступний місяць.

Сторони домовилися, що до обов`язків набувача з надання відчужувачу довічного утримання та догляду належить: довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). За згодою сторін, договором встановлено грошова оцінка матеріального забезпечення, що складає 1000 грн. на місяць. Зазначена сума повинна сплачуватись Відповідачем не пізніше 20 числа кожного місяця за наступний місяць.

Догляд (опікування) включає в себе: забезпечення Позивача (відчужувача) харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі Позивача; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення Позивача всіма засобами, предметами домашнього вжитку.

До обов`язків Відповідача (набувача) входить виконання додаткових доручень Позивача (відчужувача), необхідних для його забезпечення належним чином.

Відповідач зобов`язаний безкоштовно забезпечувати Позивача житлом у квартирі, частина якої передана за цим Договором, довічно. Для проживання Позивача надати всю квартиру, яка є предметом цього Договору.

Відповідач зобов`язаний у разі смерті Позивача поховати його.

ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання, безтерміново по зору, з 09.08.2011.

У матеріалах справи наявні копії медичної документації, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 , крім іншого, має цукровий діабет тип 2 та має проблеми опорно-рухового апарату.

Також у матеріалах справи наявні квитанції на оплату за комунальні послуги, надані ОСОБА_1 , та які були сплачені його сином ОСОБА_2 за період дії договору довічного утримання.

В матеріалах справи також містяться Акти обстеження житлових умов від 22 травня 2023 року, з яких вбачається, що квартира, належна ОСОБА_1 знаходиться в антисанітарному стані, продукти харчування відсутні у холодильнику та відсутня приготована їжа.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 361/2838/18 (провадження № 61-10986св21).

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому, саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.

Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19, від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19.

Згідно з частинами першоютретьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції встановлено, що умовами договору довічного утримання від 14 квітня 2023 року було передбачено перелік обов`язків набувача, які він повинен був вчиняти на користь відчужувача, зокрема надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування), та за згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується відчужувачу набувачем, складає 1 000,00 грн на місяць. Зазначена сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше 20 числа кожного місяця за наступний місяць. Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу, включає в себе: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження сплати сином позивача комунальних платежів, враховуючи, що умовами договору довічного утримання сплата комунальних послуг покладена саме на відповідача.

Матеріали справи лише містять перерахування коштів у розмірі 1000 грн за квітень-червень 2023 року, інші докази на підтвердження виконання умов оспорюваного договору матеріали справи не містять.

Крім того, неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання також підтверджується показами свідків.

На спростування доводів на покази свідків матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що набувач за договором довічного утримання навідувала ОСОБА_1 , забезпечувала його доглядом та цікавилася здоров`ям, враховуючи, що договір довічного утримання укладався саме з метою піклування, що свідчить про неналежне виконання умов договору.

З урахуванням встановленого факту невиконання набувачем за договором довічного утримання обов`язків, які безпосередньо передбачені договором, що свідчить про істотне порушення його умов, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання із застосуванням правових наслідків такого розірвання.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що після підписання договору довічного утримання, вона в повній мірі виконувала взяті на себе зобов`язання по догляду позивача, забезпечувала ліками, продуктами харчування, а позивач приймав виконання умов договору та не пред`являв жодних претензій є необгрунтованим та не підтверджуються належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті не впливають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість, неповно з`ясовані обставини справи та порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є необґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча: О.В. Карпенко

Судді : Л.І. Василенко

О.М. Новіков

/ повний текст постанови суду виготовлено 09 жовтня 2024 року/