Справа № 522/7298/24
Провадження № 2/522/4791/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2019 у справі № 522/14871/19 та стягувати з ОСОБА_2 на її користь на сина ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2019. Вони є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із позивачем.

09.09.2019 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина ОСОБА_3 у розмірі частки заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач указує, що на сьогодні відповідач часто змінює місце роботи і часто працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід та взагалі не сплачує аліменти, у тому числі на підставі вищевказаного судового наказу. При цьому, відповідач інших утриманців не має, аліменти на користь третіх осіб не сплачує, а тому, на думку позивача, спроможний сплачувати аліменти на сина у заявленому нею розмірі.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 у задоволенні позову просив відмовити, щодо доводів позивача про те, що він постійно змінює місце роботи і часто працює неофіційно та отримує нерегулярний мінливий дохід, зазначив, що він працює уКП «ЖКС «Хмельницький» на посаді слюсара-сантехніка 3 розряду виробничої ділянки № 3 з 23.02.2021 по теперішній час.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково зазначила, що відповідач періодично надавав матеріальну допомогу, проте розмір такої допомоги є незначним та таким, що не забезпечує потреб дитини. При цьому дитина потребує щоденних витрат, пов`язаних з її навчанням, проїздом до навчального закладу, харчуванням, які, на тлі підвищення цін на необхідні товари, є суттєвими.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на сина, посилався на встановлений законом мінімум, а саме на визначення розміру аліментів у розмірі частки від його заробітку щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Сторони у справі з 25.07.2003 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 у справі № 522/14553/19.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 вересня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі № 522/14871/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення до суду, тобто 30.08.2019 та до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , далі стягувати аліменти у розмірі заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 16.06.2021 досягла повноліття.

Малолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю, що не заперечувалося відповідачем.

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі № 486/466/18 та в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

З довідки від 08 липня 2024 року № 730, виданої Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс» «Хмельницький» слідує, що відповідач ОСОБА_2 працює у Комунальному підприємстві «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» на посаді слюсаря-сантехніка 3-го розряду виробничої дільниці № 3 з 23.02.2021 по теперішній час (Наказ про прийняття № 32-к від 22.02.2021).

Відповідно до довідки №29-б від 08 липня 2024 про заробітну плату та інші виплати ОСОБА_2 за період з лютого 2021 року по червень 2024 року нараховано 487 733,18 грн.

Суд ураховує, що відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід, має задовільний стан здоров`я, у нього відсутні інші аліментні зобов`язання, при цьому відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров`я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов`язки по утриманню дитини.

На підставі наведеного, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2019 року у справі № 522/14871/19, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відтак, стягнення аліментів у новому розмірі має здійснюватися починаючи з дня набрання рішенням законної сили у даній справі і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2019 року у справі № 522/14871/19 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2019 року у справі № 522/14871/19.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 07.10.2024.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА