Справа № 372/4301/24
Провадження № 2-1899/24
У Х В А Л А

09 жовтня 2024 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О,

за участю секретаря судового засідання Редька Н.Н.,

представника відповідача ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» Гайдаманчук О.В .,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні мережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про зобов`язання вчинити дії та визнання недійсним попередження,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Позивачем подано до суду заяву про закриття провадження за відсутністю предмета спору, стягнення витрат на правову допомогу з відповідача. Просить суд задовольнити заяву позивача та закрити провадження у справі в частині вимоги про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» усунути порушення прав споживача шляхом приведення власного інтернет сайту та розміщеного на ньому особистого кабінету побутового споживача електроенергії ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 у відповідність до вимог п.3.3.Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року та п.8.6.4. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 311 «Про затвердження Кодексу комерційного обліку електричної енергії» щодо надання фактичних показань лічильника електричної енергії, знятих споживачем станом на 01 число місяця, впродовж пяти календарних днів (до 05 числа включно) та врахування шляхом відображення у бухгалтерському обліку цих показників, оператором системи розподілу електроенергії станом на 01 число відповідного місяця за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України та стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» судові витрати.

У своїй заяві позивач вказав, що відповідач самостійно усунув дані порушення, а тому спір у цій частині на час подання заяви відсутній.

Представник відповідача ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» Гайдаманчук О.В. у судовому засіданні у задоволенні заяви позивача про закриття провадження за відсутністю предмета сп ору, стягнення витрат на правову допомогу з відповідача просив відмовити. Також, представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Щодо закриття підготовчого судового засідання та призначення до судового розгляду представник відповідача ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» Гайдаманчук О.В. не заперечував.

Інші сторони до судового засідання не з`явилися.

Суд заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ч.ч. 1,3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Перевіривши наявність підстав для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору суд зазначає таке.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22.

Представник Відповідача не визнавав та не визнає позовні вимоги (включно з вимогою щодо якої подано клопотання про закриття провадження у справі) та жодних дій щодо усунення порушення шляхом приведення власного інтернет сайту у відповідність до вимог Позивача Відповідачем вчинено не було.

Суду у підготовчому судовому засіданні не вбачає підстав для висновку, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань, а тому вважає за необхідне розглянути по суті заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

З урахуванням зазначеного підстав для закриття провадження у справі у підготовчому судовому засіданні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору суд не вбачає.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами ч. 2 статті 141 ЦПК України врегульовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тобто, вказана норма матеріального права також передбачає випадки розподілу інших судових витрат, до яких віднесено витрати на професійну правову допомогу, лише за результатами розгляду справи по суті.

Водночас порядок розподілу у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано статтею 142 ЦПК України, приписи ч.ч. 3, 5 якої передбачають, відповідно, таке: - у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача; - у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Частина 1 статті 255 ЦПК України з-поміж підстав для закриття провадження у справі, у тому числі і відсутності предмету спору, також передбачає і обставини відмови позивача від позову та прийняття такої відмови судом.

Так, відмова від позову, як одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу, є законним правом позивача, яке визначене статтею 49 ЦПК України та реалізується ним виключно на власний розсуд, та законною підставою для закриття провадження згідно зі статтею 255 ЦПК України.

Отже, у випадку відмови позивача від позову і закриття провадження у справі з цієї підстави згідно з першим реченням частини третьої статті 142 ЦПК України у відповідача виникає право на відшкодування понесених ним витрат.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Друге ж речення частини третьої статті 142 ЦПК України, зокрема щодо присудження судом до стягнення понесених позивачем судових витрат з відповідача у разі не підтримання позивачем своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову позивача від позову.

Поряд з тим закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, оскільки така норма застосовується лише у разі, коли позивач відмовився від позову з причин задоволення відповідачем позовних вимог.

Ураховуючи наведене вище, оскільки підстав для закриття провадження у даній цивільній справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутності предмета спору, суд не знаходить, то і, відсутні правові підстав для покладення на Відповідача судових витрат Позивача, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд неодноразово надав правову оцінку випадкам стягнення судових витрат у разі закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.

Так, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц, Верховний Суд зазначив: "Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат".

Клопотання позивача про закриття провадження у справі не є відмовою від позову та не свідчить про наявність підстав для прийняття такої відмови і закриття провадження у справі саме у зв`язку із цим.

Отже, враховуючи подальше продовження розгляду справи, клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з Відповідача не підлягає задоволенню, оскільки наразі відсутні підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Питання розподілу судових витрат має бути вирішено судом за наслідками розгляду даної справу по суті.

У свою чергу, клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні мережі» про зменшення витрат на правову допомогу слід залишити без розгляду, оскільки таке клопотання Відповідача пов`язане з клопотанням Позивача, у задоволенні якого суд відмовив.

Суд, перевіривши матеріали справи, доводи та заперечення учасників справи, вважає, що є підстави для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, оскільки на стадії підготовчого провадження судом проведено дії, передбачені ст. 197 ЦПК України, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті протягом розумного строку, вирішено клопотання сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 187, 197, 200, 260, 276, 277 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про закриття провадження за відсутністю предмету спору та стягнення витрат на правову допомогу з відповідача.

Клопотання представника ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» Гайдаманчука Олександра Вікторовича залишити без розгляду.

Закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні мережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про зобов`язання вчинити дії та визнання недійсним попередження.

Призначити цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 14 год.00 хв. 07 листопада 2024 року у приміщенні Обухівського районного суду Київської області за адресою: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 20.

Копію ухвали направити учасникам процесу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://ob.ko.court.gov.ua/

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2024 року.

Суддя Р.О. Рабчун