Номер провадження: 22-ц/813/7185/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ушакова Олексія Олександровича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2012 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики (а.с. 3-5).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року була задоволена заява позивача та суд вирішив накласти арешт на квартиру під номером АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 25).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2012 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики від 06.10.2008 та 26.01.2012 у розмірі 719 400 грн та три проценти річних з простроченої суми у розмірі 47 955,21 грн (а.с. 57-59).

17.09.2024 до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Ушакова Олексія Олександровича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року. Апелянт зазначає, що заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру під номером АДРЕСА_1 ., було накладено на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2012. Однак ще 06.07.2012 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1 . Дана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до витягу з якого запис про державну реєстрацію 06.07.2012 права власності на квартиру за ОСОБА_1 було внесено на підставі договору купівлі-продажу № 1351 від 21.06.2012. Апелянт зазначає, що реальний перехід права власності до скаржника ОСОБА_1 було здійснено до звернення до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення позивачем по справі ОСОБА_2 до боржника відповідача ОСОБА_4 . При цьому, апелянт зазначає, що на момент розгляду судом заяви про забезпечення позову, відповідні відомості про перехід права власності було внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому під час розгляду справи судом, ОСОБА_5 не було залучено до участі у справі, чим фактично його було позбавлено можливості здійснювати захист своїх порушених інтересів та прав, оскільки не маючи фактично ніякого відношення до спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. ОСОБА_1 також був позбавлений права на звернення до суду із клопотаннями чи заявами , оскільки він не с учасником вказаного судового процесу. Тобто наявна колізія щодо порушення інтересів ОСОБА_1 , як власника квартири та не залучення останнього до розгляду справи та, відповідно, не надання останньому процесуальних прав та можливостей скористатися своїми правами при його неодноразовому зверненні по справі. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Апелянт, також, подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначає, що його не було залучено до участі в справі, про накладення арешту апелянту стало відомо лише 26.10.2020, а 17.10.2020 було подано заяву про скасування арешту. Ані ОСОБА_1 , ані його повірена особа ОСОБА_6 , що діяла раніше від його імені і власне зверталась до суду в той період і зверталась з до суду, не є фахівцями в галузі права, вони не обізнані яким чином їм можливо ефективно захистити власні інтереси, особливо якщо їх порушення першочергово виникло через помилку суду. Оскаржуваною ухвалою було накладено арешт на квартиру, власником якої є ОСОБА_1 , однак останнього не було залучено до участі в справі. І саме на підставі того, що ОСОБА_1 не є учасником справи, Одеським апеляційним судом було відмолено у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, що було подано ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 . Окрім того, апелянт зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. 02.014.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID19)», яким внесені зміни до ЦПК України відповідно до яких, строки, визначені ст.ст. 354,357 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину/ Постановою КМУ від 27.06.2023 № 651 скасовано з 30.06.2023 на всій території України карантин.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан. 02.03.2022 Рада суддів України рекомендувала продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану. Крім того, апелянт зазначає, що систематично здійснюються масовані обстріли різних інфраструктурних об`єктів, в тому числі енергетичного значення, внаслідок чого відбуваються екстрені, стабілізаційні та аварійні відключення електромереж по всій країні та у м. Одесі зокрема. Вказані обставини є такими, що об`єктивно не залежать від апелянта, однак, мають негативні наслідки, які впливають на інші об`єктивні обставини. Тому апелянт просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до апеляційного суду. Матеріали цивільної справи надійшли до апеляційного суду 03.10.2024.

З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2020 ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування арешту, який був накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року. При цьому заявник повідомила, що 26.10.2020 ОСОБА_1 дізнався, що на належну йому квартиру було накладено арешт (а.с. 75-77). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 заява була задоволена та суд вирішив скасувати арешт (а.с. 99-100).

В подальшому, 22.01.2021 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу від 11.12.2020 (а.с. 104-105). 16.03.2021 ОСОБА_6 ознайомилась з матеріалами цивільної справи (а.с. 124-125, 126). 22.03.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Чорний Гнат Гнатович подав відзив на апеляційну скаргу. Повноваження адвоката встановлені на підставі ордеру ОД № 435695 від 22.03.2021 (а.с. 127-128, 129). Адвокат Чорний Г.Г. приймав участь в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції (а.с. 139, 151). Постановою Одеського апеляційного суду від 06.10.2021 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 скасовано та в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено (а.с. 154,155-158).

Окрім того, 07.08.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Ушаков О.О. ознайомився з матеріалами справи (а.с. 221) та 16.08.2024 подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 225). Разом з тим, вказане клопотання було залишене без задоволення ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2024 (а.с. 237-238). Копія вказаної ухвали була доставлена в електронний кабінет адвоката 28.08.2024 (а.с. 240).

З апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року про забезпечення позову представник ОСОБА_1 адвокат Ушаков О.О. звернувся 17.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За ч. 2 цієї статті учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

А згідно з ч. 3 строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Системний аналіз змісту наведених норм процесуального права дозволяє дійти висновку, що початок перебігу передбаченого статтею 354 ЦПК України строку апеляційного оскарження рішень суду першої інстанції поширюється як на випадки оскарження цих судових рішень учасниками справи, так і особами, які не брали участі у справі. Водночас особа, яка не брала участі у справі та пропустила строк на апеляційне оскарження судових рішень, встановлений статтею 354 ЦПК України, має подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням підстав поновлення строку та доказів поважності причин його пропущення. Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (постанова КЦС ВС від 04.08.2021 в справі № 524/2186/19, а також від 22.05.2024 в справі № 2-1623 (2006)).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) від 28 жовтня 1998 року та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) від 19 червня 2001 року ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Положення ст. 358 ЦПК України містять закріплений перелік підстав за наявності яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, в тому числі й якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження було визнано судом неповажними. При цьому, за положенням ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Положення ч. 2 наведеної статті, також, містять перелік випадків, за наявності яких суд може відкрити провадження по справі, а саме, у випадку: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

За змістом наведених положень, сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Отже, апелянту ОСОБА_1 було відомо про існування оскаржуваної ухвали від 17 серпня 2012 року про забезпечення позову з 26.10.2020. При цьому, представник за довіреністю апелянта знайомилась з матеріалами справи 16.03.2021. Крім того, ОСОБА_1 користувався правничою допомогою та його представник адвокат Чорний Г.Г. приймав участь в справі, в тому числі, приймав участь в судових засіданнях. Адвокат Ушаков О.О. в інтересах ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 07.08.2024. Однак, незважаючи на вказані обставини апеляційна скарга на ухвалу від 17.08.2012 була подана до апеляційного лише 17.09.2024. При цьому, доводи апелянта щодо пропуску строку в зв`язку з відсутністю знань в галузі права спростовується тією обставиною, що принаймні з 22.03.2021 інтереси ОСОБА_1 в справі представляв адвокат.

Щодо посилань апелянта на введення карантину та воєнний стан, апеляційний суд зазначає, що у відповідності до позиції Великої Палати Верховного суду від 08.12.2022 в справі № 990/102/22 поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається. У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Апеляційний суд зауважує, що карантин був скасований в Україні з 30.06.2023. При цьому, апелянт не надав належних, допустимих, достатніх, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що введення карантину (наприклад, хвороба) та в подальшому воєнного стану (наприклад, перебування в зоні бойових дій, служба в ЗСУ, інші перешкоди, спричинені воєнним станом) стало причиною пропуску строку на звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу від 17.08.2012, в той час як апелянту було відомо про існування вказаної ухвали з 26.10.2020, а професійною правничою допомогою апелянт користувався принаймні з 22.03.2021.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених обставин, оскільки початок перебігу передбаченого статтею 354 ЦПК України строку апеляційного оскарження рішень суду першої інстанції поширюється як на випадки оскарження цих судових рішень учасниками справи, так і особами, які не брали участі у справі, апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження та заявлені ним причини пропуску строку не знайшли свого підтвердження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження. Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що апелянт не позбавлений права на звернення до суду з позовом про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 353, 354, 356, 357, 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ушакова Олексія Олександровича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький