У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2024 року

Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Панченко О.М.,

з секретарем судових засідань - Сарнавським М.О.

за участі заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що виданий помилково та не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Деснянським районним судом м. Києва 02.11.2023 видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 20.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

26.12.2023 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог заявник зазначив, що вважає виданий судови наказ відповідно до ст. 432 п.2 ЦПК України таким, що виданий помилково та не підлягає виконанню з наступних підстав:

- заявник звернулася до суду про стягнення на її користь 1/4 жоходу ОСОБА_1 , але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, проте у сторін ще є одна неповнолітня дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із заявником, навчається в школі, знаходиться на його повному утриманні. Видача такого наказу порушило п.п.3 ч.1 ст. 182 СК України ст. 182 та ст. 183 СК України, при визначенні розміру аліментів не врахована наявність у платника аліментів інших дітей. Таким чином, заявник вважає, що у заявника немає права грошової вимоги на 1/4 його доходів.

- в заяві про видачу судового наказу заявник не вимагав стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але ця вимога до ОСОБА_1 прописана в судовому наказі. Відповідно до ст. 183-184 СК України, а також ст.161 ЦПК України, та п.3 ст.181 СК України заявник може звертатись про стягнення в наказному провадженні тільки з одною вимогою, а відповідно до п.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2023 вказана заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню була прийнята до провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги своєї заяви підтримав і просив їх задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялась, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Окрім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Судом встановлено, що Деснянським районним судом м. Києва 02.11.2023 видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 20.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи заявника про відсутність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини ґрунтуються на тій підставі, що стягувачка не мала законного права звертатись із заяваю про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів із ОСОБА_1 у розмірі 1/4, так як у сторін є ще одна донька, яка проживає і знаходиться на забезпеченні ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом від 02.11.2023, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання ще однієї неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання малолітнього ОСОБА_3 є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати або зменшення (розміру) аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати або зменшення розміру аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 02.11.2023, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також, зі змісту статті 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

У резолютивній частині судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2023 допущено описку в частині зазначення максимального розміру стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, а саме: зазначено «не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку» замість правильного «але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку».

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне виправити допущену арифметичну помилку у резолютивній частині судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2023.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 89, 259, 260, 261, 268, 269, 353, 432 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що виданий помилково та не підлягає виконанню.

Виправити описку, допущену в судовому наказі від 02.11.2023 року зазначивши наступне.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 20.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Суддя О.М. Панченко