Справа №519/847/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

07.10.2024 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до банку для отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву-анкету №б/н від 02.04.2019 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 02/23, тип Універсальна, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 37000 грн. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8% річних. Також 02.04.2019 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про відсоткові ставки кредитування по картковим рахункам, частково погашав заборгованість. В процесі користування рахунком 05.07.2023 відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 08/26, ти Універсальна COLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Дану заяву відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля. Починаючи з 05.07.2023 відсотки нараховувались відповідно до п.9,3 у розмірі 40,8%. У процесі підготовки позову стало відомо, що відповідач перестав вносити кошти посилаючись на «спірні» на його думку операції, які були проведені по його картці №897454 за 05.07.2023. В ході перевірки банком встановлено, що 05.07.2023 зафіксовано вхід до системи дистанційного обслуговування клієнта Приват24 клієнта ОСОБА_1 , логін входу до Приват24 не змінювався, проте зафіксовано зміну входу до Приват24. При цьому, процедура зміна паролю підтверджена пін кодом від картки № НОМЕР_3 та за допомогою ІVR-опитування (телефонного дзвінку на фінансовий номер телефону клієнта). Надалі було замовлено віртуальну картку та подано заявку на збільшення кредитного ліміту. Вказані операції супроводжувались СМС-повідомленнями. Після чого було здійснено чотири транзакцій. Таким чином, клієнта ОСОБА_1 до Приват24 та подальші несанкціоновані операції за рахунок клієнта стали можливими внаслідок компрометації Клієнтом власних персональних даних. Вина банку в проведених операціях по картці відсутня. Тому банк вважає відмову від сплати заборгованості за кредитом необґрунтованою, і такою що суперечить законодавству та умовам і правилам надання банківських послуг. Станом на 13.03.2024 відповідач має заборгованість у розмірі 46909,88 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши що перед викраденням у нього грошей, зателефонував співробітник Київстару з приводу зміни тарифного плану, він йому повідомив код, який прийшов у повідомленні Київстар. 05.07.2023 у нього перестав працювати телефон, в цей час він перебував на роботі, тільки увечері після роботи він звернувся до відділення Київстару у м.Одеса, де йому співробітник повідомив, що його «взломали». Відповідач відразу заблокував свої банківські картки, коли виявив безпідставне списання коштів на суму 37000 грн, невідкладно повідомив позивача про цей факт. Він неодноразово звертався до представників Київстару, Приватбанку по даному факту. По факту крадіжки грошей відкрито кримінальне провадження за ст.190 ч.3 КК України, досудове розслідування наразі триває. Його визнано потерпілим. Також повідомив, що він є користувачем послуг Приватбанку з 2019 року, разом з карткою для виплат для отримання заробітної плати, йому надали карту «Універсальна» строк дії якої закінчився у лютому 2023 року, якою він взагалі не користувався. Намір продовжити строк її дії не мав, також не мав наміру отримувати карту «Універсальна COLD».

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно копії анкети-заяви від 02.04.2019, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк».

Також 02.04.2019 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в яку висловив намір отримати платіжну картку Універсальна з кредитним лімітом від 50000 грн до 75000 грн строком на 24 місяці.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача вбачається, що 02.04.2019 встановлено кредитний ліміт 0,00 грн, 02.04.2019 зменшено кредитний ліміт 0,00 грн, 09.01.2023 збільшено кредитний ліміт 5000,00 грн, 05.07.2023 збільшено кредитний ліміт 37000,00 грн, 06.10.2023 становить зменшено кредитний ліміт 0,00 грн.

Позивачем надано довідку відповідно до якої відповідачу видавались кредитні картки:

02.04.2019 Картка Універсальна, строк дії 02/23, № НОМЕР_1 ;

05.07.2023 віртуальна картка Універсальна COLD VISA, строк дії 08/26. №897454;

06.07.2023 картка Універсальна COLD, строк дії 07/27, №369633

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.04.2019 станом на 13.03.2024 заборгованість відповідача становить 46909,88 грн, з яких: 37000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9909,88 грн заборгованість за простроченим відсотками.

Як зазначено в позовній заяві 05.07.2023 по картці позивача номер 897454 було проведено чотири фінансові операції списання з карти на загальну суму 36230,25 грн. 05.07.2023 зафіксовано вхід до системи дистанційного обслуговування клієнтів Приват 24 клієнта ОСОБА_1 , було замовлено віртуальну картку та подано заявку на збільшення кредитного ліміту. Вказаній дії на думку представника позивача стали можливими внаслідок компрометації ОСОБА_1 власних персональних даних.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.05.2022, убачається, що 17.05.2022 до ЄРДР за №0000335 внесені відомості про те, що 06.07.2023 до ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що з його особового рахунку «Приватбанку» НОМЕР_4 за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом переказу коштів чотирма транзакціями на рахунок іншого банку, були списані грошові кошти в сумі 35000 грн та особового рахунку банку «Ощадбанк» за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шляхом переказу коштів однією транзакцією на рахунок іншого банку були списані грошові кошти в сумі 20000 грн. Загальна сума збитків 55000 грн.

Правова кваліфікація за ч.3 ст.190 КК України. Відповідач в даному кримінальному провадженні набув статус потерпілого та був допитаний в якості потерпілого. Досудове слідство наразі триває.

За фактом заволодіння грошовими коштами 10.07.2023 відповідач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про не нарахування відсотків, повідомивши що у нього 05.07.2023 з картки були вкрадені гроші у сумі 378656,71 грн, зазначивши, що строк дії кредитної картки закінчився у лютому 2023 році та проводяться слідчі дії.

24.07.2023 АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь відповідачу про відмову у поверненні коштів, що були списані 05.07.2023, з посиланням на те, що переказ коштів можливо було здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації. Рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 1 ст.1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 5 листопада 2014 року (далі - Положення), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 та від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22.

Положеннями ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог».

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зроблено висновок, що: «встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Отже, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Суд оцінивши пояснення відповідача, розрахунок заборгованості наданий позивачем, встановив, що відповідач не користувався карткою Універсальна, протягом строку її дії.

Щодо картки Універсальна COLD, по-перше логічно було в продовжити строк дії картки яка вже була отримана відповідачем.

По-друге посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позивач не надав доказів, що відповідач розголосив інформацію про персональні дані третім особам. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, не є підставою для задоволення позову.

Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача відбулося не за його волею, відтак він не повинен нести відповідальності за такі операції.

За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Судом встановлений факт звернення відповідача до банку про скасування спірних транзакції, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм законодавства суд дійшов про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.3, 12, 81, 137, 141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмови у задоволенні позову представника АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач АТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська