печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі - Романенко Ю.О.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року, постановленого за результатом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 2 523 233, 40 (два мільйони п`ятсот двадцять три тисячі двісті тридцять три) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору в сумі 13 420 грн.

23 травня 2024 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення. У заяві відповідач вказує на те, що він не міг з`явитись в судове засідання оскільки з 28.03.2022 був мобілізований до ЗСУ та перебував у казарменому положенні. Також останній вказує, що коштів не отримував та розписок не писав.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимоги заяви заперечила, просила відмовити.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 285 ЦПК України передбачено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлявся про час розгляду справи, що підтверджується направленими судовими повістками за місцем його реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем направлялись заяви про відкладення судових засідань призначених на 15 червня 2023 року, 03 серпня 2023 року, де останній зазначає, що мобілізований до лав ЗСУ, просить визнати причини неявки поважними та відкласти розгляд справи для пошуку адвоката, тобто відповідачу було достеменно відомо про дати судових засідань, проте у строк встановлений в ухвалі про відкриття провадження відзив не був поданий. Окрім того, відповідач зазначає, що суд зобов`язаний був зупинити розгляд справи, оскільки останній мобілізований до лав ЗСУ, проте суд не може погодитись з вищевказаним з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Однак, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався та продовжений до теперішнього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Отже, здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Приклади подібного знайшли своє відображення в ухвалах про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі 461/5209/19 та в інших.

Отже, самі по собі довідки та накази про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що згідно довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 травня 2023 року № 2025 сержант ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді провідного бухгалтера ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29 березня 2022 року по час надання довідки.

Факт перебування відповідача в Збройних Силах України не позбавляє його можливості ефективного використання своїх процесуальних прав, а саме подання відзиву на позовну заяву.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, відповідачем не надано до суду належних доказів залучення ОСОБА_4 до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій, а отже, суд не вважає причини неявки відповідача в 9 судових засідань поважними.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

У відповідності до ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті та його обґрунтуванням.

Суд роз`яснює заявнику, що ч.4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 285, 287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2024 року, постановленого за результатом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Л.Бусик