Справа № 175/6976/24
Провадження № 2/175/1183/24
"14" жовтня 2024 р. смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) через свого представника звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 року вказаний позов було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. У визначений судом строк вимоги ухвали були виконані.
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
11.02.2020 року ОСОБА_3 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 5500 грн під відсотки у розмірі 37,5%, від отриманої суми.
Згідно розписки від 11.02.2020 року, ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 25.02.2020 року. У випадку порушення строку повернення грошових коштів, зобов`язався сплатити неустойку у розмірі 50 % за день від неповерненої суми.
11.02.2020 року ОСОБА_3 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 5000 грн під відсотки у розмірі 50% від отриманої суми, з вимогою про повернення у строк до 02.03.2020 року, що підтверджується розпискою. У випадку порушення строку повернення грошових коштів, зобов`язався сплатити неустойку у розмірі 50 % за день від неповерненої суми.
16.09.2021 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 відступив ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_2 .
Згідно п. 1.2 договору, новий кредитор за цим договором одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному п. 2.1 цього договору.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що наявні в матеріалах справи розписки підтверджують боргове зобов`язання відповідача, а саме містять факт отримання позичальником в борг грошових коштів із зобов`язанням повернути їх у визначений строк, а також узгоджені відсотки за невиконання зобов`язання.
При цьому суд звертає увагу на те, що згідно положень договору відступлення права вимоги від 16.03.2021 року, позивач набула право вимоги до ОСОБА_2 лише щодо позики за розпискою від 26.01.2021 року, у зв`язку з чим позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог у розмірі 4690 грн 90 коп.
Керуючись ст. ст. 19, 27, 83, 265, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 ) суму боргу за розпискою від 26.01.2021 року у розмірі 469098 грн (чотириста шістдесят дев`ять тисяч дев`яноста вісім гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 4690 грн 90 коп. (чотири тисячі шістсот дев`яноста гривень дев`яноста копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. С. Журавель