Справа № 182/5333/23
Провадження № 2/0182/603/2024
11.10.2024 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування своїх вимоги посилається на те, що 12 серпня 2021 року він став поручителем за договором поруки № дк-2-928 дп1 в кредитній спілці «Істок». При цьому, кредит у вищевказаній спілці брав його знайомий - відповідач по справі, загальна сума кредиту становила 52 200 грн. 00 коп., який він не повернув. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі рішення від 30 березня 2023 року, сума боргу, з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 87 148 грн. 00 коп. була стягнута в примусовому порядку. Сума заборгованості була стягнута в солідарному порядку і 09 вересня 2023 року він звернувся до КС «Істок» та сплатив всю суму заборгованості, про що отримав довідку про те, що як у поручителя у нього заборгованість відсутня. Таким чином, враховуючи той факт, що кошти в борг отримував відповідач по справі, на даний час, він має намір сплачені ним кошти, в розмірі 43 574 грн. 00 коп., стягнути з відповідача, а також стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., яка полягає в сильних душевних хвилюваннях та стражданнях.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.24-25).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.29).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як встановлено судом, 12 серпня 2021 року між КС «Іскра» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № дк-2-928 (а.с.9-11), у відповідності до якого позивач став поручителем за виконання ОСОБА_2 зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник умов та графіку щодо повернення кредиту не дотримувався, в результаті чого, станом на 01 грудня 2022 року, в нього утворилась заборгованість в розмірі 87 148 грн. 00 коп., яка заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року була стягнута з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як поручителя, в солідарному порядку (а.с.4-7). Відповідно до довідки № 211 від 09 вересня 2023 року, позивач ОСОБА_3 як поручитель по договору поруки № ДК2-928 ДП1 від 12 серпня 2021 року свої зобов`язання виконав в повному обсязі та будь-які фінансові претензії до нього відсутні (а.с.13).
Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст.556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.
Частина 2 ст.556 ЦК України передбачає, що лише при повному виконанні поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання до поручителя переходять усі права кредитора.
Отже, фактично вказане положення закріплює можливість виникнення у поручителя всього права вимоги до боржника в частині виконаного зобов`язання у разі часткового виконання поручителем кредитного зобов`язання боржника.
Крім того, така можливість підтверджується і частинами 1, 2 статті 544 ЦК України, відповідно до яких боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Таким чином, правовий аналіз норм частин першої, другої статті 544, частин другої, третьої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі виконання поручителем зобов`язання замість боржника до поручителя переходить усі права вимоги у частині виконаного ним зобов`язання, а не усі за договором. При цьому, таке право вимоги поручителя не залежить від повного чи часткового виконання поручителем первісного зобов`язання, оскільки переходить саме у частині виконаного поручителем, а не взагалі всього зобов`язання.
Відтак, обсяг права вимоги поручителя має відповідати обсягу задоволених поручителем вимог кредитора за основним зобов`язанням. Тобто, якщо поручителем тільки частково виконано зобов`язання боржника, то поручитель набуває право вимоги до боржника лише у цій частині. Повне ж виконання поручителем зобов`язання боржника передбачає і повне відшкодування витрат поручителя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи той факт, що позивач вимоги кредитора, як поручитель за зобов`язаннями відповідача, виконав та будь-які фінансові претензії до нього відсутні, він має право вимагати від ОСОБА_2 , як від безпосереднього позичальника, відшкодування шкоди та повернення коштів, сплачених ним по договору, як поручителем.
Тому, суд, з урахуванням повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та піддягають задоволенню.
Що стосується заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положення ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснено пленумом Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у Постанові № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з п.4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, відповідно до ст.137 ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Так, ОСОБА_3 , як на підставу стягнення моральної шкоди, яку він оцінив в 10 000 грн. 00 коп., посилається на те, що він весь час переймався стосовно заборгованості відповідача по кредиту та сплатив власні кошти за відповідача. Проте, дане обгрунтування моральної шкоди судом до уваги не приймається, оскільки щодо сплати коштів, відносно яких він переймався, він звернувся за захистом свого порушеного права, внаслідок чого, з урахуванням вищевикладеного, його вимоги щодо сплати коштів за ОСОБА_2 задоволені.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Однак, позивачем не доведено спричинену йому моральну шкоду, чим не виконано вимоги ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 128, 131, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН - НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), грошові кошти в розмірі 43 574 грн. (сорок три тисячі п`ятсот сімдесят чотири грн.) 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН - НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн. (одна тисяча сімдесят три грн.) 60 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал