Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6041/24 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Журавської Д.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/6041/24 за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шкирі В.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 92772,86 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 92745,25- заборгованості за кредитом, 18,14 грн заборгованості за відсотками. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 1646,63 грн судового збору.

16 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2024 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та ухвалити рішення, яким повернути справу до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. Вказує, що ухвалою суду першої інстанції було відмовлено в ухваленні додаткового рішення з тих підстав, що під час ухвалення судового рішення судом було вирішено питання щодо розподілу між сторонами судових витрат , як судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн надану відповідачу ОСОБА_1 адвокатом Бородіним Д.В. Однак, такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема в резолютивній частині рішення від 02.08.2024 не вказано про відмову у стягненні з позивача на користь відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 20000,00 грн. Таким чином, судовим рішення не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не постановляється ухвала, а ухвалюється рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення у справі №296/ 6041/24, суд вирішив, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, як судового збору так і витрат на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн надану відповідачу ОСОБА_1 адвокатом Бородіним Д.В.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суду суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 92772,86 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 92745,25- заборгованості за кредитом, 18,14 грн заборгованості за відсотками. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 1646,63 грн судового збору .

Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 серпня 2024 року, обґрунтував відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Крім того, в резолютивній частині судового рішення зазначено, що в задоволенні решти вимог відмовлено.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції на виконання вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду у даній справі, вирішив питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, так як суд першої інстанції за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення ухвалює рішення, а не постановляє ухвалу є хибними, оскільки за правилами ч.5 ст.270 ЦПК України при задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд ухвалює додаткове рішення, а при відмові у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, яка може бути оскаржена.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Дата складення повного судового рішення 10 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді