У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 Справа №607/12724/24 Провадження №2/607/2815/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, -

у с т а н о в и в :

10.06.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 17 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1192928. Також, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаної вимоги зазначає, що 17.09.2009 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб.

У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 17.06.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/12724/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 17 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1192928, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 виданим 07.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 виданим 01.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Щодо вимоги про залишення проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

З позову слідує, що між сторонами спір щодо визначення місця проживання дитини як такий відсутній, тобто позивачем не вказано в чому саме полягає спір між нею та відповідачем. Крім того, відповідач у поданій ним заяві про розгляд справи у його відсутності, визнає позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задоволити.

Таким чином, при розгляд справи встановлено, що між сторонами не існувало та не існує спору про визначення місця проживання дитини.

Норма пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Отже, відсутні правові підстави для вирішення судом спору щодо визначення місця проживання дитини сторін, оскільки такого спору немає.

З цих причин, Суд приходить до переконання, що між сторонами фактично відсутній предмет спору щодо визначення місця проживання їх дитини, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову.

Як наслідок, права, свободи чи інтереси позивача щодо визначення місця проживання його дитини не є порушеними, невизнаними або оспорюваними, а тому вони і не потребують здійснення ефективного судового захисту.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом, за умови подання доказів такого врегулювання.

З огляду на вищевикладене, оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі в цій частині у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст. ст. 12, 255, 256, 352-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю - закрити в частині залишення проживання дитини з матір`ю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_1 , Код РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 , Код РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич