Справа №463/8704/24
Провадження №2/463/1791/24
УХВАЛА

09 жовтня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання Косопуд М.В.

вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним, іпотечного договору недійсним,-

в с т а н о в и в :

в провадженні судді Жовніра Г.Б. перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним, іпотечного договору недійсним.

Адвокат Гельо С.Б., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , подав заяву про відвід головуючому судді, яку мотивує тим, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, саме слідчим суддею Жовніром Г.Б. вирішувалось клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_1 . Так, слідчим суддею повністю задоволено клопотання сторони обвинувачення та застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На його думку, сам факт, наявності у позивача ОСОБА_1 статусу підозрюваного у вчиненні ним, як військовослужбовцем розкрадання гуманітарної допомоги для ЗС України, у період дій воєнного стану, і з звичайно усі обставини справи, які стали відомі слідчому судді під час розгляду клопотань у кримінальному провадженні, сформували в останнього виключно негативне ставлення до особи підозрюваного і позивача ОСОБА_1 . Окрім того, під час вирішення клопотання щодо ОСОБА_1 , слідчим - суддею Жовніром Г.Б. досліджувались докази сторони обвинувачення та захисту, щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_1 , а визначаючи максимально запропонований стороною обвинувачення розмір альтернативної застави, слідчим суддею зроблено висновки щодо майнового стану ОСОБА_1 , що неодмінно буде предметом дослідження у цивільній справі за його позовом про визнання договору позики неукладеним.

Посилається на п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, згідно з яким, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Оглянувши заяву про відвід, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Виходячи з положень частини другої ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положення статті 36 ЦПК України містять в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

При цьому, вивчивши підстави для відводу головуючого судді Жовніра Г.Б., які заявлені позивачем, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи слідчим суддею Жовніром Г.Б. вирішувалось клопотання сторони обвинувачення в кримінальному провадженні, в якому позивачу повідомлено про підозру. Зокрема вирішено клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 у виді взяття під варту. Під час вирішення клопотань щодо ОСОБА_1 , слідчим суддею Жовніром Г.Б. досліджувались докази сторони обвинувачення та захисту, щодо майнового стану підозрюваного ОСОБА_1 , включно з оскаржуваним договором. Враховуючи наведене, вирішуючи вказані клопотання слідчим суддею Жовніром Г.Б. надано оцінку та зроблено висновки з приводу обставин, які будуть предметом дослідження у даній цивільній справі про визнання договору позики неукладеним.

Таким чином, вважаю, що наведені обставини, в очах стороннього спостерігача дійсно можуть сприйматись як такі, що впливають на здатність судді прийняти незалежне рішення у справі, а тому відвід слід задоволити.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд, -

постановив:

заяву адвоката Гельо Степана Богдановича, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 про відвід - задоволити.

Відвести суддю Жовніра Григорія Богдановича від розгляду цивільної справи №463/8704/24 (провадження № 2/463/1791/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним, іпотечного договору недійсним.

Матеріали цивільної справи №463/8704/24 (провадження № 2/463/1791/24) передати на новий розгляд іншому судді Личаківського районного суду м.Львова, якого визначити автоматизованою системою документообігу суду в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена та підписана суддею 09 жовтня 2024 року.

Суддя: Г.Б. Жовнір