Справа №487/1124/24
Провадження №2/487/1352/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого-судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою від 08.02.2024відкрите провадження у справі.

22.04.2024 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому також просив про надання подружжю строку на примирення не менше 6 місяців, оскільки вважає, що родину можливе зберегти заради дітей та примирення між сторонами можливе. Відповідач постійно забезпечував родину матеріально та займався вихованням та навчанням дітей. Останні 10 років були складні для родини через кризові явища в Україні в економіки та фінансах, крім того, у 2020 році почалась пандемія короновірусу, що додало напруги у відносинах сторін, він намагався владнати ситуацію, але у позивачки почалась розвиватися емоційна нестабільність, роздратованість, напади депресії. Але він вважає, що всі труднощі можуть бути подолані. В березні 2022 року позивач разом із дітьми виїхала за межі України, але він виїхати не може, має на утриманні мати інваліда 1 групи. Він планує виїхати за кордон, щоб у тому числі зустрітися з родиною, але для цього потрібен час з урахуванням воєнного стану та труднощами виїзду за кордон, тому необхідно не менше 6 місяців часу. Він вважає, що повинен зробити все можливе, щоб зберегти родину, примиритися, з урахуванням інтересів дітей.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали клопотання про надання строку для примирення строком 6 місяців, з підстав зазначених у відзиві на позов. Вважають, що їхню родину можливе зберегти, даний позов був поданий позивачем необдумано, у зв`язку з її віком та станом здоров`я.

В судовому засіданні позивач категорично заперечувала проти задоволення клопотання відповідача, наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, вона дуже добро обміркувала своє рішення щодо розірвання шлюбу, будь-яке примирення між ним не можливе, у неї вже давно немає почуттів до відповідач як до чоловіка. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, починаючи з березня 2022 року вона не спілкується взагалі з відповідачем.

Вислухавши думку позивача, відповідача та його представника, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав для визначення подружжю строку для примирення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду. Виходячи з положень ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. (п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України).

Отже, у разі, якщо суд приходить до висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, він відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Строк, на який зупинено провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

При вирішення питання щодо підстав для надання сторонам строку на примирення, суд враховує, що сторони у справі є дорослими свідомими людьми, приймають виважені та обдумані рішення, перебувають у зареєстрованому шлюбі протягом тривалого часу, мають на утриманні двох неповнолітніх дітей, при цьому відповідач, заявляючи клопотання про надання строку на примирення, обмежився формальними викладенням обставин, що підстав для розлучення немає та позов надуманий, справа в суді перебуває з лютого 2024 року та за цей час примирення не відбулось.

За наведених обставин, враховуючи позицію позивача, яка категорично заперечує щодо надання строку для примирення, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем підстав для вжиття судом заходів для примирення подружжя, тому відмовляє у задоволенні клопотання про надання строку на примирення подружжя.

Керуючись ст.ст. 182, 222, 240, 260, 261 ЦПК України, суд

/

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку для примирення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст ухвали складено 14.10.2024.