Справа № 724/820/17
Провадження № 2-п/724/2/24
У Х В А Л А

07 жовтня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин питання про поновлення процесуальних строків на подання заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

14.05.2024 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В заяві відповідач зазначає, що про заочне рішення суду від 20.07.2017 року № 724/820/17 їй відомо не було, вона не була повідомлена про рішення, не отримувала жодних судових повісток та повідомлень про винесене рішення. Під час розгляду справи вона не могла бути присутньою тому, що на той час вона була зайнята доглядом за неповнолітніми доньками, одна з яких є інвалідом другої групи з дитинства. Повний текст рішення Хотинського районного суду Чернівецької області отримано нею лише 24 квітня 2024 року, відповідно строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, починається із цієї дати.

Враховую вище викладене відповідач просить суд визнати поважними причини пропущення строків.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій заперечив щодо поновлення відповідачу пропущених процесуальних строків на подання заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила провести судове засідання без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 20 липня 2017 року Хотинським районним судом Чернівецької області справа № 724/820/17 ухвалено заочне рішення та позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Згідно довідки Хотинського районного суду Чернівецької області від 14.06.2024 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання.

У зв`язку із цим, ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 12.09.2024, відновлено частково втрачене судове провадження у цивільній справі 724/820/17 провадження № 2/724/527/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме в частині рішення суду та ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із додатками та копії матеріалів виконавчого провадження АСВП 66355082 з примусового виконання виконавчого листа Хотинського районного суду Чернівецької області № 724/820/17 від 26.07.2017 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.код НОМЕР_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості на суму 51576,25 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, заочне рішення ухвалено Хотинським районним судом Чернівецької області 20 липня 2017 року. Стягувач звернувся до суду зі заявою про видачу виконавчих листів та отримав їх 31.08.2017 року.

Заявниця ОСОБА_1 зазначає, що повний текст заочного рішення нею одержано 24 квітня 2024 року.

Заяву про перегляд заочного рішення подано до суду згідно штампу вхідної кореспонденції суду 14 травня 2024 року, при цьому причину подання заяви про перегляд заочного рішення суду поза межами строку з дня одержання його повного тексту заявниця обґрунтовує, тим, що про заочне рішення суду від 20.07.2017 року № 724/820/17 їй відомо не було, не отримувала жодних судових повісток та повідомлень про винесене рішення. Під час розгляду справи вона не могла бути присутньою тому, що на той час вона була зайнята доглядом за неповнолітніми доньками, одна з яких є інвалідом другої групи з дитинства.

Проте, у заочному рішенні зазначено що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, причини своєї неявки не повідомила, також в резолютивній частині заочного рішенні відповідачці роз`яснено строк та порядок подання заяви про його перегляд та зазначено дату набрання законної сили 15.08.2017.

Окрім того, як вбачається із копії матеріалів виконавчого провадження АСВП 66355082 з примусового виконання виконавчого листа Хотинського районного суду Чернівецької області № 724/820/17 від 26.07.2017, наданих Хотинським відділом державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, провадження де ОСОБА_1 є боржником здійснювалося у 2018, 2019, 2021 роках, крім цього державним виконавцем у 2021 та 2023 роках були накладені арешти на грошові кошти, що містилися на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Тобто, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 21.11.2012 виникли договірні зобов`язання, станом на 30.04.2027 у неї виникла заборгованість по кредиту, проте ОСОБА_1 до 2024 року жодним чином не цікавилася та вживала заходів щоб дізнатись про стан відомого її провадження.

ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Законодавець встановив обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі 756/11081/20, містяться висновки, що частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність поважних обставин, що об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до суд зі заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає, а заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 у поновленні процесуальних строків на подання заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 11.10.2024 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ