Справа №293/1439/24
Провадження № 2/293/601/2024
УХВАЛА

08 жовтня 2024 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Збаражський О.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим будинком та усунення перешкод у користуванні житлом,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення яким встановити факт здійснення ОСОБА_1 , реконструкції (у вигляді прибудови) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 34,6 кв./м. з яких житлова площа 24,6 кв./м., допоміжна площа 8,2 кв./м., яке складається із: житлової кімнати № 2-3 площею 13,2 кв./м.; житлової кімнати № 2-4 площею 13,2 кв./м.; тамбур № 2-1 площею 1,5 кв./м.; толочна №2-2 площею 6,7 кв./м. у 2011 році; визнати за ним право користування 1/2 часткою житлового будинку АДРЕСА_1 та право користування 1/2 частиною земельної ділянки розміром 0,03825 га розташованої по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не, чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні вказаною часткою житлового будинку.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Відповідно до п. 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання права користування на частину житлового будинку та земельної ділянки, позивач в позовній заяві не зазначив ціну позову із обґрунтуванням дійсної вартості спірного майна. Адже різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19.

Натомість позивач додав до позову квитанцію про сплату судового збору в розмірі 4390грн., сплаченого із розрахунку про вартість частини житлового будинку площею 58,3 м.кв. по АДРЕСА_1 , яка становить 430900 грн.

Згідно висновку ФОП ОСОБА_3 про ринкову вартість земельної ділянки площею 0,03825 га, розташованої по АДРЕСА_1 , становить 14000 грн.

Згідно звіту у стислій формі № 18-09/24 про вартість майна, приватний підприємець ОСОБА_4 встановив, що вартість прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 36600грн.

Однак, згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 1619/09-2023 від 04.09.2023 експертом під час проведення експертизи також проведено розрахунок залишкової вартості житлової прибудови площею 34,6 м.кв. до житлового будинку по АДРЕСА_1 , та зазначено вартість вказаної житлової прибудови 565596 грн.

Слід зазначити, що згідно з п.п. 2, 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Виходячи із висновку будівельно-технічної експертизи № 1619/09-2023 від 04.09.2023, що вартість спірної житлової прибудови становить 565596 грн., та висновку що ринкова вартість спірної земельної ділянки площею 0,03825 га становить 14000 грн., тобто разом ціна позову за вимоги майнового характеру становить 579596 грн, суд вважає можливим попередньо визначити розмір судового збору за вимогою майнового характеру про визнання права користування на частину житлового будинку та земельної ділянки, в розмірі 5795грн.96 коп.

При цьому така попередньо визначена судом сума судового збору не буде надміру обтяжливою для позивача та не перешкоджатиме праву позивача на доступ до правосуддя, відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950року.

Крім того, позивачем в позовній заяві об`єднано дві вимоги немайнового характеру, а саме: про встановлення факту здійснення реконструкції (у вигляді прибудови) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 34,6 кв.м. та про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні 1/2 частиною житлового будинку.

Однак, вказані позовні вимоги немайнового характеру позивачем в розмірі 2422,40грн. не оплачені.

Таким чином, враховуючи положення ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру, що складає 2422,40 грн., а також доплатити судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 1405,96 грн., а всього 3828,36 грн., та надати докази його сплати.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 185, 260, 261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим будинком та усунення перешкод у користуванні житлом, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали, терміном сім днів з дня отримання ухвали.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ