Справа № 354/986/24
Провадження по справі № 2/354/325/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ(заочне)

04 жовтня 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання: Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»(надалі-ТзОВ «ФК«Еліт Фінанс») 21.05.2024 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.06.2015 у сумі 52029,22 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2015 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75000,00 грн. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Позивач вказує, що банк прийняв пропозицію відповідачки на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК» та своєчасно і у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 . Станом на 20.12.2021 загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором становить 52029,22 грн., що підтверджується долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості. 20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТзОВ «ФК«Еліт Фінанс» був укладений договір факторингу, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.06.2015, укладеним із АТ «АЛЬФА-БАНК». Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11.06.2015 у сумі 52029,22 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. та 7100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.06.2024 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується трекінгами відстежень поштових відправлень АТ «Укрпошта» із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Ухвалою суду від 04.10.2024 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 10.06.2015 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», був укладений кредитний договір за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та отримала кредитну картку. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75000 грн. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

За умовами договору банк відкриває ОСОБА_1 рахунок та встановлює відновлювальну кредитну лінію на строк один рік з можливістю пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Банку та випускає кредитну картку строком дії на 2 роки з моменту її випуску з можливістю перевипуску за умови дотримання клієнтом умов договору.

У Анкеті-заяві зазначено, що підписанням цієї заяви відповідач підтверджує, що ця Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» є акцептуванням Публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» в розумінні ст. 642 ЦК України, вона беззаперечно підтверджує те, що приймає пропозицію банку на оформлення «Максимум-готівка(надалі-Картка) і їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення всі умови договору, в тому числі умови отримання та обслуговування Картки. Також відповідач засвідчила, що вона ознайомилася та погоджується із Публічною пропозицією ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет сторінці банку за електронною адресою www.alfabank.com.ua, Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами ПАТ «АЛЬФА-БАНК», які є невід`ємною частиною договору, а також підтверджує, що отримала свій примірник із усіма додатками у день укладення договору, отримала банківську платіжну картку, а також до моменту укладення договору була попередньо ознайомлена у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням загальної процентної ставки, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою інформацією щодо кредиту, надання якої передбачено нормами чинного законодавства України, в тому числі інформацією, визначеною Законом України «Про захист прав споживачів».

Також ОСОБА_1 10.06.2015 була ознайомлена із Довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка»(з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту), що засвідчила своїм особистим підписом.

Факт отримання та використання відповідачкою кредитних коштів підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 11.06.2015 по 05.02.2024 року, яка має статус первинного документа та якою підтверджується, що починаючи з 11.06.2015 по 20.12.2021 відповідач користувалася наданими кредитними коштами, зокрема здійснювала зняття готівки та виконувала розрахункові платіжні операції.

20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений договір факторингу № 4, у відповідності до умов якого «АТ «АЛЬФА-БАНК» передав (відступив) ТзОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняв належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Додатку № 1-1 до договору факторингу.

За умовами п.2.2 договору факторингу Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п.4.2 договору ціна права вимоги за цим договором становить 12878944,00 грн, які Фактор зобов`язаний сплатити у день підписання договору.

Пунктом 2.3 договору факторингу визначено, що Право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни Права Вимоги відповідно до п.4.2 цього договору. В дату здійснення оплати Фактором Ціни Права Вимоги відповідно до п.4.2 договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників за формою встановленою у Додатку №2 до цього договору.

Платіжним дорученням №34291 від 20.12.2021 підтверджується факт сплати ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» на рахунок АТ «АЛЬФА-БАНК» грошових коштів у сумі 12878944,00 грн в рахунок оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №4 від 20.12.2021.

20.12.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» був підписаний Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 20.12.2021 до договору факторингу 34 від 20.12.2021.

Як вбачається з Додатку №1-1 до договору факторингу №4 від 20.12.2021 ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.06.2015 року на загальну суму 52029,22 грн.

Згідно долученого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором вбачається, що кредитні кошти були надані 11.06.2015 року, сума ліміту на дату укладення договору становила 3000,00 грн, станом на 20.12.2021 заборгованість за кредитом становить 52029,22 грн. Вказаним розрахунком підтверджується, що після отримання права вимоги до відповідача, ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» не здійснювалось нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості останньої за угодою про надання кредиту, як і не нараховувало процентів, а пред`явило вимогу на ту суму, яка була передана первісним кредитором.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «АЛЬФА-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц.

Судом встановлено, що 10.06.2015 між ПАТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 шляхом підписання відповідачкою Анкети-Заяви про акцепт публічної пропозиції(оферти) був укладений договір комплексного банківського обслуговування, за умовами якого банк відкрив позичальнику розрахунковий рахунок та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Факт виконання банком взятих на себе зобов`язань за кредитним договором повністю підтверджується наданими та дослідженими судом доказами.

Водночас відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала внаслідок чого станом на 20.12.2021 виникла заборгованість за кредитом, яка становить 52029,22 грн.

Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, відзиву на позов та будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання нею кредитнимх коштів та наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором суду не надала, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за кредитом.

За таких обставин, виходячи з умов кредитного договору, укладеного між сторонами у вигляді Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування від 10.06.2015, підписаних ОСОБА_1 , беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачкою, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором від 10.06.2015, що утворилася станом на 20.12.2021 у розмірі 52029,22 грн.

Відповідено до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України рРозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду:

-засвідчену копію договору №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023, укладеного між ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим В.М., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6126 від 12.07.2018. Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником. Згідно п.3.1 договору вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1000,00 грн. без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті(актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом;

-акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 07.03.2024 відповідно до якого адвокатом Макєєвим В.М. на виконання договору №05-10/23 від 05.10.2023 по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надано позивачу наступну правничу допомогу: первинна консультація (1 год.)- вартістю 1000,00 грн; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини(3 год.)-3000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви (3,1 год)-3100,00грн, а всього на загальну суму 7100,00 грн.

-платіжну інструкцію №1141 від 07.03.2014, відповідно до якої ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало на рахунок адвоката Макєєва В.М. грошові кошти у сумі 7100,00 грн в якості оплати згідно договору №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п.88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а надана послуга із підготовки позовної заяви фактично поглинає послуги щодо правового аналізу документів, позовна заява складається із трьох аркушів, спір є типовим, простим, не потребує глибокого аналізу судової практики чи правових висновків Європейського суду з прав людини, тому враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить значної складності.

За таких обставин, виходячи із предмета позову та конкретних обставин справи та їх складності, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат та виходячи із критерію реальності адвокатських послуг, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТзОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суми 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 10 червня 2015 року у сумі 52029(п`ятдесят дві тисячі двадцять дев`ять) гривень 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» сплачений судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп та 4000(чотири тисячі) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: 03035, вул.Солом`янська, 2 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК