Справа № 758/7410/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Лукавої Ю.Р., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення суми спадкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення суми спадкового боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем, як власником 5/12 частин квартири та ОСОБА_3 - попереднім померлим власником іншої частини квартири, було досягнуто домовленість про те, що позивач одноособово сплачує комунальні платежі по утриманню квартири, а ОСОБА_3 відшкодовує свою частку позивачу. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, не відшкодувавши позивачу борг за комунальні послуги, з огляду на що, просить суд стягнути спадковий борг зі спадкоємців у розмірі 26609,99 грн.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.02.2024 до суду від відповідача надійшов відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 07.10.2024 залишено без задоволення клопотанян відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідч заперечує проти позову, оскільки ОСОБА_3 не проживав з позивачем у квартирі, а отже, відсутні підстави для поверення позивачу вартості не спожитих комунальних послуг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

5/12 частин квартири АДРЕСА_1 належали позивачу, що підтверджується свідоцтвом про спадкування від 25.07.2022 (7/4 частин, спадкова справа №108/2021) та від 25.07.2022 (1/6 частина, спадкова справа №107/2021) та витягами з ДРРП.

7/12 частин квартири належали ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою ЖБК «Транзистор» №20 від 20.06.2023 та рішенням у справі №758/8503/23 від 12.07.2024.

Надалі, відповідачем було прийнято у спадщину 7/12 частин квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням у справі №758/8503/23 від 12.07.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом Довідки №20 від 20.06.2023 ЖБК «Транзистор від позивача за період з жовтня 2020 по червень 2023 отримано оплату розмірі 55850,11 грн., де 9232,99 грн. становить централізоване водопостачання та водовідведення.

Також, в довідці вказано, що власником особового рахунку цієї житлової площі є позивач та ОСОБА_3 .

Позивачем було сплачено ЖБК «Транзистор» 55850,11 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 19.06.2023 на суму 6000,00 грн., від 19.05.2023 на суму 1500,00 грн., від 25.04.2023 на суму 1500,00 грн., від 23.03.2023 на суму 1500,00 грн., від 21.02.2023 на суму 1500,00 грн., від 29.01.2023 на суму 1500,00 грн., від 14.12.2022 на суму 1500,00 грн., від 30.11.2022 на суму 1500,00 грн., від 31.10.2022 на суму 1500,00 грн., від 01.10.2022 на суму 1500,00 грн., від 31.08.2022 на суму 1500,00 грн., від 04.07.2022 на суму 1500,00 грн., від 23.05.2022 на суму 1500,00 грн., від 30.04.2022 на суму 1039,00 грн., від 09.04.2022 на суму 1180,00 грн., від 09.04.2024 на суму 1333,00 грн., від 31.01.2022 на суму 2500,00 грн., від 31.12.2021 на суму 2500,00 грн., від 29.11.2021 на суму 2000,00 грн., від 06.10.2021 на суму 1096,20 грн., від 28.09.2021 на суму 1137,88 грн., від 28.08.2021 на суму 1519,25 грн., від 23.07.2021 на суму 1400,76 грн., від 28.06.2021 на суму 986,27 грн., від 25.05.2021 на суму на суму 2088,22 грн., від 25.05.2021 на суму 2643,74 грн., від 31.03.2021 на суму 2625,79 грн., від 28.02.2021 на суму 2500,00 грн., від 21.01.2021 на суму 3000,00 грн. та від 21.12.2020 на суму 2300,00 грн.

Надаючи правову оцінку, суд керується наступними приписами законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з приписами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас частиною першою статті 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 7, 8 Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово- комунальних послуг.

Пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок індивідуального споживача укладати договори про надання житлово- комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а пунктом 2 частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання виконавця комунальної послуги готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з частиною третьою статті 6, частини першої статті 630 ЦК України, вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови.

Тобто, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивач та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_2 та мали спільний рахунок для сплати комунальних послуг, який було відкрито в ЖБК «Транзистор».

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦКУкраїни).

У подальшому, відповідач в порядку спадкування набула право власності на 7/12 частин квартири АДРЕСА_2 , відтак, як співвласник зобов`язана сплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).

Відповідач заперечує проти задоволення позову, адже, з її слів, відповідачка не проживала у спірній квартирі в заявлений період часу і тому не могла користуватись жодними комунальними послугами.

Як встановлено судом, відповідач набула право власності на 7/12 частин квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування, отже, окрім права власності успадкувала обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, щодо оплати комунальних послуг та повернення боргу щодо їх оплати, відтак, відхиляє ці доводи відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Відповідач зауважує, що у спірній квартирі мешкала лише родина позивача та саме вони мають сплачувати за їх використання.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, як і не спростовано належність на праві власності 7/12 квартири спадкодавцю - ОСОБА_3 та несплати останнім комунальних платежів за користування майном, яке перебуває у спільній власності.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов про його обґрунтованість.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 26609,99 грн., не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності її обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 26609,99 грн., а відтак, задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 295-300 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26 609 (двадцять шість тисяч шістсот дев`ять) гривень 99 копійок заборгованості та 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк