Справа № 515/3/24
Провадження № 2-о/513/23/24
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

29 січня 2024 року суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

у с т а н о в и в:

02 січня 2024 року заявниця звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з заявою про видачу обмежувального припису.

Розпорядженням керівника апарату Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 січня 2024 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 25 січня 2024 року.

За положеннями ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Як вбачається дана заява подана в порядку окремого провадження.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Тобто до заяв в порядку окремого провадження, також застосовуються загальні правила визначені положеннями ЦПК України, в тому числі щодо їх форми та змісту, які передбачені ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Разом з тим, главою 13 Розділу IV ЦПК України встановлено порядок розгляду справ про видачу обмежувального припису.

У відповідності до ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Крім того, ст. 350-1 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Так, у своїй заяві заявниця зазначає місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , однак не надає суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначена адреса є дійсно місцем її проживання (довідка про місце реєстрації проживання особи, договір оренди тощо). Крім того, з долучених документів не вбачається того, хто є власником будинку: АДРЕСА_1 .

Отже, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, заявницею не надано будь-яких документів, на підтвердження викладених нею обставин заяви щодо того, що вказане житло є місцем її мешкання та саме за цією адресою, необхідно вжити заходів щодо тимчасового обмеження прав заінтересованої особи.

При цьому, в прохальній частині своєї заяви заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно особи, якій необхідно заборонити наближатися до заявниці, в тому числі і за адресою по АДРЕСА_1 .

Також, заявницею до заяви про видачу обмежувального припису, долучено копію паспорта громадянина України (ID-картки), однак не долучено Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, що є обов`язковим підтвердженням місця реєстрації особи.

Нормою п. 1, 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя; особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

В свою чергу, доказів спільного проживання заявниці ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_2 , на що заявник посилається у заяві, матеріали заяви не містять.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затвердженого Наказом ДСТУ ДП «УкрНДНЦ» від 01 липня 2020 № 144) відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та печаткою суду із зазначенням дати. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається чи надсилається. На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності.

Суддею встановлено, що до заяви додані документи, які не засвідчені з дотриманням вищенаведених вимог, а саме: ксерокопії паспортів, копія постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року, копії адміністративних протоколів складених відносно ОСОБА_2 від 04 грудня 2023 року.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За правилами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, оскільки заявником не дотримано вищезазначених положень ЦПК України, вважаю за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 350-1-350-6 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати для виконання заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова