У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Букіної О.М.,

при секретарі Щепановій І.І.,

розглянувши у судовому засідання в залі суду в м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Кирила Ігоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснощок Людмила Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Латанюк Інна Альфредівна, про визнання заповіту недійсним, виключення запису про реєстрацію заповіту із Спадкового реєстру, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена справа.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 24.01.2024 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження.

22.01.2024 представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Краснощок Людмилі Михайлівні вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 за заповітом складеним ОСОБА_3 24 лютого 2017 року та зареєстрованим у реєстрі за №539 до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Подану заяву мотивує тим, що 02.02.2023 позивач дізнався, що його батько, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років.

Вказує, що на час смерті батько позивача проживав один та із спадкоємців ще мав доньку - ОСОБА_2 , що народилась поза шлюбом.

Зазначає, що відповідач та її мати зв`язок з померлим за його життя майже не підтримували.

Про смерть батька позивача останньому повідомили сусіди, після чого 03 лютого 2023 року позивач зареєстрував факт смерті в Оболонському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві ЦМУ МЮ органах та поховав померлого, а відповідач у цьому процесі участі не брала.

Посилається, що 08.02.2023 позивач подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Людмили Михайлівни та у відповідь отримав лист №87/02-14 від 09.08.2023 з інформацією про те,, що після померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого - ОСОБА_2 (Відповідач).

У листі було повідомлено, що згідно даних Спадкового реєстру від імені померлого посвідчено заповіт приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк А.І. 24 лютого 2017 року за реєстровим №539 на належну йому квартиру АДРЕСА_1 , не на ім`я позивача. У разі якщо Позивач немає права на обов`язкову частку, спадщина буде повністю оформлена на спадкоємця за заповітом.

Стверджує, що останні роки заповідач хворів, що і зумовило смерть в такому молодому віці.

Вказує, що стан здоров`я батька позивача підтверджується довідкою КНП «Київська міська клінічна лікарня №1» від 15 вересня 2023 про те, що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 24.03.2015 по 03.04.2015 з діагнозом повторне ГПМК (ІІІ.2015) (гостре порушення мозкового кровообігу): ішемічний інсульт в лівому каротидному басейні (середня-задня мозкові артерії) з правобічним помірним геміпарезом, амнестичною афазією (довідка додається).

У зв`язку з вище наведеним позивач ставить під сумнів вільне волевиявлення батька під час складання заповіту та можливість підписати заповіт власноручно, тож звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, виключення зі Спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту.

Позивач вважає, що померлий не міг підписати заповіт власноруч, так як після пережитого у 2015 році інсульту у нього відмовила права рука, а стан померлого зумовлював неможливість вчиняти правочини та усвідомлювати їх зміст.

Вказує, що у позивача є обґрунтовані підозри у підробленні підпису його покійного батька ОСОБА_3 на оскаржуваному заповіті, а тому видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 за таких обставин буде порушенням права позивача, як спадкоємця за законом та фактично позбавить позивача можливості захистити своє право в найбільш ефективний спосіб, визначений у позові.

Зазначає, що видача свідоцтва про право на спадщину надасть відповідачу право зареєструвати право власності на квартиру, що належала померлому ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ат отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину надасть останній право в подальшому відчужувати вказану квартиру третім особам, що унеможливить виконання судового рішення у цій справі.

Посилається, що заборона приватному нотаріусу вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , є втручанням держави в право на вільне володіння спадковим майном, водночас, це втручання є необхідним виключно для забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів.

З урахуванням викладеного вище, просив суд позов задовольнити.

23.01.2024 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дану справу було передано судді Букіній О.М.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору є визнання недійсним заповіту складеного 24.02.2017 ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Латанюк А.І., зареєстрований у реєстрі за № 539 та виключення із спадкового реєстру відомостей про такий заповіт.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позовна заява мотивована тим, що у позивача є сумніви у дійсних намірах спадкодавця скласти заповіт на користь ОСОБА_2 , а також фізична можливість це зробити з огляду на його стан здоров`я.

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову позивач посилався на те, що відповідач отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, чинність якого оскаржується, отримає змогу розпоряджатися цим майном, що може в майбутньому позбавить його спадкового майна.

З огляду на викладене та враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу належності спадкового майна шляхом оспорення заповіту, суд дійшов висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юрченка Кирила Ігоровича про забезпечення позову, задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Краснощок Людмилі Михайлівні до набрання законної сили рішенням у даній справі вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_3 24.02.2017, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк Інною Альфредівною та зареєстрований у реєстрі за № 539.

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснощок Людмила Михайлівна, адреса: 02068, м. Київ, вул. Ревуцького, 14.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Латанюк Інна Альфредівна, адреса: 03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 62.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Повний текст ухвали складено 26.01.2024.

Суддя О.М. Букіна