Справа № 345/6040/23
Провадження № 22-ц/4808/269/24
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р.В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Мальцева Є. Є.,

секретаря Гудяк Х. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Калашнікової Марини Олександрівни на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Якимів Р.В. у м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватне підприємство ТОММетал про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Калашнікова М. О. звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа: Приватне підприємство «ТОММетал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року позовну заяву повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржником не з`ясовано та не долучено до позовної заяви докази повного місця реєстрації чи проживання відповідача ОСОБА_2 , чи доказів неможливості надання такої інформації. Тому, відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, скарга підлягає поверненню заявнику.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Калашнікова М О. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем не було усунуто недоліки, вказані в ухвалі Калуського міськрайонного суду від 24 листопада 2023 року про залишення позовної заяви без руху. Адже, виконуючи вимоги ухвали позивачем була направлена заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява з додатками. Позивач виправив недоліки позовної заяви (зазначив у вступній частині уточненої позовної заяви відомості щодо відсутності в паспорті громадянин України назви вулиці та номеру будинку відповідачів), а тому в повній мірі виконав вимоги суду першої інстанції. Підстав для повернення позовної заяви у суду не було.

Що стосується посилання суду на розбіжності у назві адреси місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 , то представник позивача зазначає, що при формуванні позовної заяви допустила описку зазначивши місце реєстрації відповідача «с. Кропивники», замість вірного «с. Кропивник», хоча, на думку апелянта, вказана описка суттєво не впливала на вирішення спору.

Тому, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом порушено принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права на судовий захист.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Калашнікова М. О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватне підприємство «ТОММетал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 24 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху, а особі, яка її подала надано строк для усунення недоліків позовної заяви: виконати вимоги ч. 2 ст. 175 ЦПК України зазначивши в повному обсязі відомості про місце проживання чи перебування відповідачів, а в разі відсутності інформації щодо місця проживання чи перебування відповідачів - їх останню відому адресу місця проживання чи перебування.

04 грудня 2023 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Калашнікова М. О. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків та уточнену позовну заяву з додатками, в якій повідомила суд про те, що на час звернення із позовом до суду та станом на день подання цієї заяви, у позивача відсутня інформація про назви вулиць та номери будинків, а також інформація щодо офіційної електронної адреси та електронної пошти відповідачів, а тому така інформація не була зазначена у позові. У позові була зазначена вся відома позивачу інформація про відповідачів.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» повернуто заявникові.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст.ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На виконання ухвали Калуського міськрайонного суду від 24 листопада 2023 року представник позивача 04 грудня 2023 року через підсистему «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків, у якій повідомила суду всю відому інформацію про відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та зазначила, що інша інформація про відповідачів невідома, а тому не може бути зазначена, таким чином виконала вимоги п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, представник позивача усуваючи недоліки, які були визначені ухвалою Калуського міськрайонного суду від 24 листопада 2023 року, додала копії паспортів відповідачів, які підтверджують факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в селі Сівка Калуська (т.1 а. с. 50) та місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 , в селі Кропивник (т.1 а.с. 52), без зазначення назви вулиць та номерів будинків.

Також, вищевказана інформація підтверджується копіями договорів поруки № LOK-KC-017-1 від 18 серпня 2008 року, які представник позивача надала при поданні позовної заяви. Відповідно до них місце проживання відповідача ОСОБА_2 - село Кропивник. Посилань на назву вулиці чи номеру будинку відповідачем не зазначено (т.1 а.с. 17).

У договорі поруки № LOK-KC-017-2 від 18 серпня 2008 року, що укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , зазначено, що останній проживає в селі Сівка-Калуська, відомості щодо назви вулиці, номеру будинку відповідачем не вказані (т.1 а.с.18).

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для залишення позовної заяви без руху та в наступному її повернення були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки заяві про виконання ухвали суду (про усунення недоліків), направленій представником позивача до суду, і не зазначив, які саме вимоги ухвали від 24 листопада 2023 року про залишення позовної заяви без руху позивачем не було усунуто, а зосередив свою увагу на описках, які допустила представник позивача.

Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

В рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Тому судді повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, адже суди помилково визнають такими, що дають підстави для повернення позовних заяв ті обставини, зокрема, щодо незазначення відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не наведення попереднього (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутність власного підтвердження позивачем про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, підстави звільнення позивача від сплати судового збору, адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

З огляду на вищезазначене, повернення судом першої інстанції позовної заяви позивачеві, з наведених в ухвалі підстав, є необґрунтованим і таким, що суперечить нормам процесуального права, та має ознаки надмірного формалізму.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року не може вважатися законною і обґрунтованою.

Враховуючи те, що суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення заяви з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Калашнікової М. О. задовольнити, а оскаржуване судове рішення - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Калашнікової Марини Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Калуського міськрайонного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

Є. Є. Мальцева