КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/26716/23

23 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Валентина Вікторовича на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Жовноватюка В.С., у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 21 липня 2019 року на перехресті проспекту Ватутіна та бульвару Перова в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу HYUNDAI, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль HYUNDAI Accent та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу.

Згідно відповіді Національної поліції України № 715815 про ДТП та постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року (справа № 755/13581/19), вказана ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1, 13.1, 2.10.а ПДР України.

В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Відповідно до наказу № 11353 від 30 жовтня 2019 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 10 625,16 грн. (десять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 16 коп.), яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 1154372 від 31 жовтня 2019 року.

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 800,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 1153255 від 26 вересня 2019 року.

Таким чином, позивачем понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 11 425,16 грн (одинадцять тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 16 коп.).

Позивач зазначав, що зметою досудового врегулювання спору 03 грудня 2020 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № СУ/60164/4 від 03 грудня 2020 року, яка була отримана останнім, однак не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

З урахуванням викладених обставин, позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України просив судстягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02002; Ідентифікаційний код 21647131) 11425,16 гри. (одинадцять тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 16 коп.) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістьсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () суму сплаченого відшкодування у розмірі 11 425,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Валентина Вікторовича про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Максимов Валентин Вікторович подав апеляційну скаргу в загальному порядку, в якій, за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/26716/23 від 02 квітня 2024 року за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат у розмірі 11425,16 грн..

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 21 липня 2019 року, о 13 годині 50 хвилин, не керував автомобілем марки «BMW 750», у м. Києві по проспекту Ватутіна перехрестя з бульвару Перова не проїжджав, тому не міг допустити зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», порушення ним п. 10.1, п. 13.1 Правил дорожного руху України є вигаданим.

Про судове засідання у справі про адміністративне правопорушення 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 не повідомлявся, тобто, про день, час та місце розгляду справи, йому було невідомо, тому справу розглянули за його відсутністю, що є порушенням закону.

Постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року про порушення ПДР України ОСОБА_1 не отримувалась, про її існування йому не було відомо, дана постанова на даний час оскаржена до апеляційного суду в системі електронний суд.

У письмових поясненнях представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Бондар Вікторія Олександрівна просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02.04.2024 року є законним, об`єктивним та обгрунтованим.

Зазначає, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.09.2019 року по справі № 755/13581/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначено у постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 12.09.2019 року у справі № 755/13581/19 вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується фактичними даними, які містяться у протоколах ДПР 18 № 257398 та серії ДПР 18 № 257399, в яких зазначено дата вчинення, місце, обставини вчинення адміністративного правопорушення, та узгоджується з іншими доказами наявними та дослідженими судом, а саме: схемою місця ДТП, рапортом, поясненнями водія ОСОБА_2 , поясненнями інспектора ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене, вважає, що вина відповідача у вчиненні ДТП є доведеною, а тому суд першої інстанції підставно стягнув з нього суму сплаченого МТСБУ потерпілій у ДТП особі відшкодування в порядку регресу.

Учасники справи в судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_1 причину своєї неявки суду не повідомив.

Від представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_4 на адресу суду апеляційної інстанції 13 вересня 2024 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, за наявними матеріалами справи. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2019 рок,у близько 13:50 год., на перехресті просп. Ватутіна з бульв. Перова в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки BMW під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля HYUNDAI під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини відповідача ОСОБА_1 , що встановлено постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року (справа № 755/13581/19) та на підставі частини 6 статті 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню- а.с. 11, 12.

На момент настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ (а.с. 13).

23 липня 2019 року потерпіла особа ОСОБА_2 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортна пригоду та подала заяву від 23 липня 2019 року відповідно до статті 35 та пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортна пригоди (а.с. 14, 15).

Відповідно до наказу № 11353 від 30 жовтня 2019 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір регламентної виплати склав 10 625,16 грн, яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі (власнику трансопртного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 ) Прокопець Олені Володимирівні згідно платіжного доручення № 1154372 від 31 жовтня 2019 року (а.с. 16, 17-29, 29, 30).

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 800,00 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 1153255 від 26 вересня 2019 року (а.с. 30 зворот).

З метою досудового врегулювання спору 03 грудня 2020 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № СУ/60164/4 від 03 грудня 2020 року щодо компенсації ОСОБА_1 у добровільному порядку витрат та сплати на рахунок МТСБУ регресного платежу у розмірі 11 425,16 грн (а.с. 31).

На момент розгляду справи відповідач не компенсував позивачу зазначену суму страхового відшкодування.

Розгляд справи судом першої інстанції було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 38).

Доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї матеріали справи не містять. Рекомендований лист з вкладенням, адресований відповідачу, повернувся на адресу суду без вручення, з довідкою поштового зв`язку про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42).

На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року судом першої інстанції здійснено перехід з розгляду справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, призначене судом на 02 квітня 2024 року о 15.00 год (а.с. 43).

Здійснений судом першої інстанції виклик відповідача до суду за адресою, зазначеною у позовній заяві: АДРЕСА_1 повернувся на адресу суду без вручення, з довідкою відділення поштового зв`язку про причини повернення рекомендованого листа «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 47).

В судове засідання 02 квітня 2024 року учасники справи не з`явились, розгляд справи судом першої інстанції проведено у порядку заочного провадження.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило 31 жовтня 2019 року регламентну виплату потерпілій у ДТП особі. Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року (справа № 755/13581/19), а тому МТСБУ має право зворотної вимоги до нього у порядку частини першоїстатті 1191 ЦК України.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частинами першої, другої, третьої та четвертої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає, що сторона відповідача не мала можливості взяти участь в судовому розгляді справи з поважної причини, оскільки не була належним чином повідомлена про судовий розгляд даної справи у відповідності до чинних на час вчинення таких дій процесуальних норм.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наведених підстав, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Судові виклики і повідомлення учасників про місце, дату і час судового засідання проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами третьою, четвертою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом

Згідно частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Пунктами 1, 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку (пункт 1); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3) або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4).

Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку - абзац 2 частини шостої статті 128 ЦПК України.

Таким чином, про належне вручення учаснику справи судової повістки про місце, дату і час судового засідання, окрім випадків, передбачений пунктамим 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, може свідчити лише розписка.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання - пункт 1 частини 2 статті 223 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками до неї, матеріали справи не містять. Рекомендований лист з вкладенням, адресований відповідачу, повернувся на адресу суду без вручення, з довідкою поштового зв`язку про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42).

Про дату, час і місце судового засідання на дати 02 квітня 2024 року о 15.00 год. суд першої інстанції сповіщав відповідача ОСОБА_1 шляхом направлення судової повістки-повідомлення на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві: АДРЕСА_1

У матеріалах справи наявні поштові конверти, адресовані відповідачу, разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, які повернуті відділенням поштового зв`язку на адресу суду, з довідкою поштового зв`язку про причини повернення рекомендованого листа «адресат відсутній за вказаною адресою»; «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42, 47).

Аналіз змісту положень ЦПК України, що регламентують порядок направлення та вручення судових повісток, свідчить про те, що повернення відділенням зв`язку судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Отже, судом першої інстанції у розумінні статтей 128-130 ЦПК України не вжито заходв для належного інформування учасника процесу відповідача ОСОБА_1 щодо розгляду справи, вручення інших судових документів, у тому числі, позовної заяви з копіями відповідних документів, що вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, за результатом проведення якого судом першої інстанції ухвалено судове рішення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Неналежне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи призвело і до порушення судом першої інстанції умов проведення заочного розгляду справи, оскільки за приписами статті 280 ЦПК України проведення заочного розгляду справи можливе лише у разі наявності у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, на підставі статті 280 ЦПК України суд до постановлення ухвали про заочний розгляд справи обов`язково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про місце, дату і час судового засідання. Судові виклики і повідомлення учасників про місце, дату і час судового засідання проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого судового виклику, повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Ухвалюючи рішення у справі за поданим позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 щодо якого відсутні докази належного повідомлення (судового виклику) про місце, дату і час судового засідання, причини його неявки в судове засідання не з`ясував, чим порушив конституційне право відповідача ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, що не відповідає гарантіям реалізації права на доступ до правосуддя, щодо права особи на справедливий судовий розгляд, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції.

В цій частині доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, з урахуванням додатково поданих пояснень (заперечень проти позову) відповідачем ОСОБА_1 в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Фактичні обставини у справі, яка переглядається, свідчать про те, що 21 липня 2019 року, близько 13:50 год., на перехресті проспекту Ватутіна з бульваром Перова в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки BMW під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля HYUNDAI під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується постановоюДніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року (справа № 755/13581/19).

На момент настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

Відповідно до наказу № 11353 від 30 жовтня 2019 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір регламентної виплати склав 10 625,16 грн, яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі, власнику транспортного засобу «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 1154372 від 31 жовтня 2019 року (а.с. 16, 17-29, 29, 30).

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 800,00 грн., що МТСБУ були сплачені особам, які надавали послуги по врегулюванню питань по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 1153255 від 26 вересня 2019 року (а.с. 30 зворот).

Досудова вимога - претензія за вих. № СУ/60164/4 від 03грудня 2020 рокущодо компенсації у добровільному порядку витрат та сплатити на рахунок МТСБУ регресного платежу у розмірі 11 425,16 грн відповідачем ОСОБА_1 не задоволена і дана обставина не заперечується відповідачем.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

На підставі правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, установивши, що 31 жовтня 2019 року МТСБУ в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді особі ОСОБА_2 , відповідач на час вчинення дорожньо-транспортна пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України, а тому позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що 21 липня 2019 року, о 13 годині 50 хвилин, він не керував автомобілем марки «BMW 750» у м. Києві по проспекту Ватутінна перехрестя з бульвару Перова не проїжджав, а тому не міг допустити зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів та їх юридичною оцінкою.

Так, у постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року, справа № 755/13581/19, встановлено, що ОСОБА_1 21 липня 2019 року, о 13 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем марки «BMW 750», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Ватутінна - перехрестя з бульвару Перова, перед початком руху не впевнився в безпеці руху,не витримав безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження автомобілів, заподіяння матеріальних збитків і є порушеннямп.10.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України. Зокрема, залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 а Правил дорожнього руху України (а.с. 11, 12).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124, 122-4 КУпАП, що мало місце 21 липня 2019 року, о 13 годині 50 хвилин, під час керування ним автомобілем марки «BMW 750», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Ватутінна перехрестя з бульвару Перова, підтверджується обставинами, встановленими у постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року у справі № 755/13581/19.

Посилання відповідача на те, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року у справі № 755/13581/19 не набрала законної сили, оскільки ним подана апеляційна скарга вказаних висновків суду не спростовують, з огляду на таке.

За відомостямиЄдиного державного реєстру судових рішень, які є відкритими та публічними, з веб-сайту Судової влади, і суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень») вбачається, що у справі 755/13581/19 (апеляційне провадження №33/824/3705/24) Київський апеляційний суд на підставі постанови від 12 липня 2024 року повернув апеляційну скаргу адвоката Максимова Валентина Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року.

Отже, постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року у справі № 755/13581/19 набрала законної сили, а тому встановлені у цій постанові обставини про те, що дорожньо-транспортна пригода 21 липня 2019 року о 13:50 год. на перехресті просп. Ватутіна з бульв. Перова в м.Києві сталася з вини відповідачаОСОБА_1 , в силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню і є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої прийнята постанова суду.

Письмове клопотання відповідача від 19 вересня 2024 року про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи №755/13581/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124, 122-4 Кодексу про адміністративні правопорушення розглянуто колегією суддів апеляційного суду з постановленням протокольної ухвали 23 вересня 2024 року про відмову в його задоволенні.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цій справі, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що підстави для задоволення вказаного клопотання відповідача, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України відсутні, оскільки судове рішення у справі, до розгляду якої відповідач просить зупинити провадження, а саме - постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року у справі № 755/13581/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, набрала законної сили, що виключає правові підстави для застосування судом положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, якими передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справи.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, оскільки під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме право учасника справи знати про дату, час і місце розгляду своєї справи та ухвалення судового рішення всупереч вимогам 223 ЦПК України.

Порушення зазначених вимог законодавства, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення по суті заявлених вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, які, з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови, підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено, тому судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 11, 599, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»ст.ст. 8, 12, 128-130, 141, 211, 223, 280, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Валентина Вікторовича задовольнити частково.

Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02002) 11 425,16 грн у відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: Русанівський бульвар, буд.8, м. Київ, 02002) судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: