Справа № 446/940/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

при секретарі судового засідання Груба Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добротвірської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ним право власності в порядку спадкування згідно закону на: земельну ділянку загальною площею 2,7961 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення сільськогосподарського використання, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно державного акту серії І-ЛВ № 073401, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю № 382, виданого на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрацї від 19.07.2001 року № 379; земельну ділянку загальною площею 3,8 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення: ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №048833, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) № 216, виданого на підставі рішення четвертої сесії Сілецької сільської ради народних депутатів 23.12.1993 року. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабця позивача, ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який для позивача є рідним дядьком, а для ОСОБА_2 сином. Після смерті дядька залишилось спадкове майно: земельна ділянка загальною площею 2,7961 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення сільськогосподарського використання, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно державного акту серії І-ЛВ № 073401, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю № 382, виданого на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрацї від 19.07.2001 року № 379; земельна ділянка загальною площею 3,8 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення: ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №048833, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) № 216, виданого на підставі рішення четвертої сесії Сілецької сільської ради народних депутатів 23.12.1993 року. Інших спадкоємцв немає. ОСОБА_3 до дня смерті матері, ОСОБА_2 постійно проживав разом з нею та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені померлої ОСОБА_2 не посвідчувався. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу щодо оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутнстю оригіналів правовстановлюючих документів. Просив суд позов задовольнити.

Позивач до суду не з`явився подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача Добротвірської селищної ради до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 146.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка, загальною площею 2,7961 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення сільськогосподарського використання, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно державного акту серії І-ЛВ № 073401, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю № 382, виданого на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрацї від 19.07.2001 року № 379; земельна ділянка загальною площею 3,8 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення: ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №048833, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) № 216, виданого на підставі рішення четвертої сесії Сілецької сільської ради народних депутатів 23.12.1993 року.

Як вбачається з матеріалів справи, копії довідки № 40 від 31.01.2023 року, виданої Добротвірською селищною радою Червоноградського району Львівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею на день її смерті за даною адресою були зареєстровані і проживали: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно матеріалів справи, довідки № 39 від 31.01.2024, виданої Добротвірською селищною радою, ОСОБА_1 здійснював догляд за дядьком ОСОБА_3 , обробляв город, готував їжу, прибирав, ремонтував житловий будинок, здійснив його поховання і фактично вступив в управління спадковим майном.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не оспорює право позивача на земельну ділянку, позовні вимоги сторони визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним право власності в порядку спадкування згідно закону на: земельну ділянку загальною площею 2,7961 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення сільськогосподарського використання, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно державного акту серії І-ЛВ № 073401, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю № 382, виданого на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрацї від 19.07.2001 року № 379; земельну ділянку загальною площею 3,8 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення: ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №048833, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) № 216, виданого на підставі рішення четвертої сесії Сілецької сільської ради народних депутатів 23.12.1993 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування згідно закону на:

-земельну ділянку загальною площею 2,7961 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення сільськогосподарського використання, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно державного акту серії І-ЛВ № 073401, зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю № 382, виданого на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрацї від 19.07.2001 року № 379;

-земельну ділянку загальною площею 3,8 га, яка розташована на території с.Сілець, цільове призначення: ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка належала померлій ОСОБА_2 , згідно Сертифікату на право приватної власності на землю серії ЛВ №048833, зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) № 216, виданого на підставі рішення четвертої сесії Сілецької сільської ради народних депутатів 23.12.1993 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Добротвірська селищна рада Червоноградського району Льввської області; місцезнаходження: смт.Добротвір, вул. І.Франка,20 Червоноградського району Львівської області.

Суддя М.Л.Самсін