Справа № 214/7165/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості по оплаті за послугу з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

Заявник АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, що виникла по АДРЕСА_1 за період з 01.11.2021 по 31.05.2024, у сумі 21 098,32 грн., за абонентське обслуговування у сумі 247,26 грн., а також інфляційні втрати в сумі 426,64 грн., 3% річних у сумі 308,60 грн., пеню в сумі 365,44 грн. та судовий збір 302,80 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини третьої статті19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Однак заявником в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України заявлено вимогу про стягнення пені, яка не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з 24.02.2022, визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Кабінет Міністрів України постановою № 1405 від 29 грудня 2023 р., яка набрала чинності 30.12.2023, вніс зміни в пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», виклавши його в новій редакції та таким чином скасувавши (з дати набрання чинності постановою № 1405) заборону (а не саму постанову № 206) у тому числі на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Такий мораторій зберігається лише на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Таким чином постанова № 206 від 05.03.2022 є чинною, але в редакції з урахуванням змін, внесених в тому числі постановою № 1405 від 29.12.2023, які набрали чинності 30.12.2023.

Разом з тим, згідно із поданої заявником заяви про видачу судового наказу та розрахунку, інфляційні збитки та 3 % річних нараховані боржнику з 01.12.2021 по 10.07.2024, тобто заявником заявлено вимогу про стягнення індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у тому числі в період дії заборони, встановленої постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206.

Відтак ураховуючи викладене, суд приходить висновку, що з вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не вбачається безспірність вимог, а тому вимоги в цій частині не можуть бути проведені в безспірному порядку, у порядку наказного провадження.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Ураховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити АТ «Криворізька теплоцентраль» у видачі судового наказу в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, роз`яснивши, що згідно частин першої та другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статями 163, 165,166 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» у видачі судового наказу в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя А.В. Ткаченко