КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ __________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1305/24
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
за участю секретаря Торгонської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивачка вказує, що після отримання грошових коштів від неї, син ОСОБА_2 виїхав до Російської Федерації і вже 23.02.2019 року, на випадок неможливості вчасно розрахуватися за борговим зобов`язанням, видав довіреність, якою уповноважив громадянку України ОСОБА_1 , в присутності якої здійснювалася передача грошових коштів та оформлювалася розписка, подарувати ОСОБА_3 , належну йому 1/3 частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що так як строк дії довіреності закінчувався 23.02.2022 року та співпадав з строком виконання боргового зобов`язання відповідачем, а вона сподівалася на повернення відповідача в Україну та виконання ним боргового зобов`язання в добровільному порядку, тому доручення на відчуження належної відповідачу частки нерухомого майна на користь позивачки виконано не було.
Станом на початок військової агресії Російської Федерації проти України 24.02.2022 року, відповідач перебував на території Російської Федерації і з цього часу зв`язок з ним припинився повністю.
Таким чином, відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу у повному розмірі та у встановлений договором строк не виконав.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 27.12.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
15.02.2024 року від представника ОСОБА_3 адвоката Безродної Ірини Вікторівни до канцелярії суду надійшла заява про залучення правонаступника позивача, оскільки позивач ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , 30.01.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Лебідь О.В., за заявою ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу №3/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 75615474. ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Ільницькою Г.П., ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких обстави просила суд, залучити до участі у справі правонаступника позивачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 .
05.08.2024 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Лебідь Оксани Вікторівни надійшла копія спадкової справи заведена щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якої вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.01.2024 року була заведена спадкова справа №3/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом, посвідченим Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 11.07.2014 року за реєстровим №9-178 від імені ОСОБА_3 . Інших заяв до спадкової справи про прийняття спадщини не надходило.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2024 року заяву представника ОСОБА_3 адвоката Безродної Ірини Вікторівни про залучення правонаступника позивача задоволено.Залучено до участі у справі в якості позивача правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
У судове засідання 26.09.2024 року, позивач ОСОБА_1 правонаступник померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та її представник не з`явилися, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, однак 26.09.2024 року представник ОСОБА_1 надіслала заяву, в якій просила розглянути справу у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
У судове засідання 26.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судова влада, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно довіреності від 23.02.2019 року, посвідченої нотаріусом нотаріального округа Санкт-Петербурга Російської Федерації, Вижлецов Едгар Галілейович уповноважив ОСОБА_1 подарувати ОСОБА_3 , належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . Строк довіреності три роки.
Позивач зазначила, що чекала поки відповідач повернеться з Російської федерації та поверне борг особисто, тому доручення на відчуження належної відповідачу частки нерухомого майна на її користь виконано не було
Таким чином, відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу у розмірі та у встановлений договором строк не виконав.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
Виходячи з вимог статей 1046, 1047, 1049 ЦК України у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування цих положень закону суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Саме до таких висновків дійшов Верховний суд в постанові від 08 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц та в постанові від 22 серпня 2019 року № 369/3340/16-ц .
Судом встановлено, що грошові кошти зазначені в розписці від 03.02.2019 року, є боргом, який підлягає поверненню в зв`язку із не виконанням відповідачем зобов`язання щодо укладення з позивачем договору позики, а тому позов підлягає задоволенню.
При цьому, із дослідженої спадкової справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
На підставі заяви ОСОБА_1 від 15.01.2024 року була заведена спадкова справа №3/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до заповіту від 11.07.2014 року посвідченого Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №9-178, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на випадок своєї смерті, усе своє нерухоме та рухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на дань смерті буде їй належати і на, що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , прийняла спадщину і є спадкоємицею за заповітом, посвідченим Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 11.07.2014 року за реєстровим №9-178 від імені ОСОБА_3 .
У даному випадку судом вважається доведеним стороною позивача належними та допустимими доказами факт укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору позики, підтвердженням чого є розписка відповідача від 03.02.2019 року згідно якою останній отримав у борг 15 000 доларів США, та своїх зобов`язань по поверненню грошей не виконав, тому зобов`язання, незважаючи на смерть позичальника, не зникло, а у відповідності до вимог законодавства повинно бути виконано боржником відповідачем по справі на користь позивача правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_1 , у межах суми зазначеної в розписці.
Крім того, як вбачається з вказаної вище розписки ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти в іноземній валюті, а саме 15 000 доларів США.
Суд враховує усталену практику Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зазначав, що при укладенні договору позики сторони мають право визначити валюту зобов`язання, і сама та валюта яка отримана позичальником і повинна бути повернута позикодавцю у рахунок виконання зобов`язань.
Верховний Суд визначив, що Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони, можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно-правовим актом..
Заборони на виконання грошового зобов`язання у вигляді іноземної валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.10,12,19,81,141,258-260,263-265,274-279, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. С. Петренко