ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3908/24 Справа № 214/6518/22 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/6518/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року,

встановив:

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі по тексту ТОВ «Житлосервіс-КР») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Житлосервіс-КР» на підставі укладеного з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі, є управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу та надавачем послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Саксаганського району міста Кривого Рогу, в тому числі і АДРЕСА_1 .

Позивач, як виконавець, зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; здійснювати контроль за технічними станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінню-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством тощо. Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01 червня 2011 року №860 «Про забезпечення єдиного підходу формування тарифів на житлово-комунальній послуги». Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюється відповідно Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №178 від 12 квітня 2017 року, яким затверджено тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01 травня 2017 року. Перелік обов`язкових послуг, які повинні надаватись для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №231 від 10 травня 2017 року.

Відповідачі не укладали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ТОВ «Житлосервіс-КР», однак, відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальній послуги», споживачі не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих до укладення відповідного договору. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі за надані послуги не сплачували, у зв`язку з чим, позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року судовий наказ було скасовано за заявою відповідача ОСОБА_1 .

На підтвердження надання житлово-комунальних послуг відповідачам, позивачем долучено до матеріалів справи відомості по видам послуг по будинку за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року, розрахунок заборгованості за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року. Відомості по видам послуг містить помісячну інформацію щодо переліку наданих послуг та вартості послуг з розрахунку грн./кв. метр. Розрахунок заборгованості містить інформацію про суми, виставлені до сплати саме за приміщення АДРЕСА_2 . Заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 8 808,97 гривень за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, відповідач станом на 31 жовтня 2022 року зобов`язаний також сплатити на користь позивача інфляційні збитки в розмірі 941,62 гривень, 3 % річних 312,86 гривень, судові витрати по справі в розмірі 2481,00 гривень.

У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 8 808,97 гривень, інфляційні втрати в розмірі 941,62 гривень, три відсотки річних від простроченої суми, в розмірі 312,86 гривень, судовий збір в розмірі 2481 гривень.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 8 808,97 гривень, інфляційні втрати в розмірі 941,62 гривень, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 312,86 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з кожного окремо в рівних частках, на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» по 1240,50 гривень в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в порушення вимог п. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач мав право без згоди співвласників багатоквартирного будинку включати до кошторису витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території не оформленої у власність або користування співвласників багатоквартирного будинку. Посилається, що до 02 березня 2020 року позивач не мав правових підстав надавати послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку оскільки не мав в штаті найманого працівника, який пройшов професійну атестацію на відповідність кваліфікаційним вимогам професії «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків) (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)

Також посилається, що у відомостях по видам послуг по будинку за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року зазначена послуга з технічного обслуговування мереж гарячого водопостачання, в той час як в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 12 березня 2016 року послуга з постачання гарячої води не надається.

Зазначає, що, стягуючи з відповідачів штрафні санкції, суд першої інстанції залишив поза увагою положення Постанови КМУ «Деякі питання оплати комунальних послуг під час воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Звертає увагу, що позивач при поданні позовної заяви не додав належних та допустимих доказів, що беззаперечно свідчать про фактичне надання житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Посилається, що суд першої інстанції стягнув з відповідачів заборгованість поза межами строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Житлосервіс-КР», посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Житлосервіс-КР» на підставі договору, укладеного 20 січня 2014 року між ним та Управлінням благоустрою з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об`єкт №2), визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Саксаганському районі м. Кривого Рогу (об`єкт №2), зокрема будинком АДРЕСА_1 .

За надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно тарифів, встановлених рішення Криворізької міської ради №178 від 12 квітня 2017 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосерівс-КР».

Довідками з Центру адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 08.12.2022 року підтверджується, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 з 04.08.1987 року по теперішній час.

ТОВ «Житлосевіс-КР» нараховував щомісяця з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року відповідачам плату за надані послуги з управління та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме за послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем тепловодопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, поточний ремонт конструктивних елементів будинку, поточний ремонт внутрішньо будинкових систем, прибирання прибудинкової території, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу, витрати з освітлення місць загального користування, витрати з енергопостачання ліфтів, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та передбачених Рішенням Криворізької міської Ради № 178 від 12.04.2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Встановивши докази переривання строку позовної давності за вказаним спором та прийнявши до уваги, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу та 28 січня 2022 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ за заявою ТОВ «Житлосервіс-КР» про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з вересня 2018 року по жовтень 2021 року, який ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року за заявою відповідача було скасовано, а також врахувавши положення Закону України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19) та п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) щодо продовження строків позовної давності на строк дії карантину та на строк дії воєнного, надзвичайного стану, суд першої інстанції дійшов висновку, що для позовних вимог за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року строки загальної позовної давності не спливли. Також, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення інфляційних втрат позивача та 3% річних нарахованих позивачем в порядку ст. 625 ЦК України та стягнув з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору .

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (статті 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга-послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Крім того, наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні зобов`язує, зокрема, по його утриманню та нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг незалежно від місця фактичного проживання, що узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За частинами 1-3 статті 10 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Суд першої інстанції встановив, що Договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою реєстрації відповідачів між сторонами не укладався, але житлово-комунальні послуги надавались, тобто, як правильно зазначив суд між сторонами наявні фактичні договірні відносини, а тому відсутність укладеного договору не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом.

Висновки суду першої інстанції у цій частині повністю узгоджуються з правовою позицією, сформульованою у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, провадження №61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16, провадження №61-26204св18.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Як визначено ч.3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Так, формування тарифів на послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалось у відповідності до Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 квітня 2017 року № 178, яким затверджені тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01 травня 2017 року. Вказана інформація є публічною та доступною всім споживачам.

У відповідності ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»" (в попередній редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст.625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Крім того, застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п.3 ч.1 ст.160 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Суд першої інстанції перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги та встановив, що сума заборгованості за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року розрахована вірно з урахуванням тарифів, діючих в окремі періоди нарахувань і складає 8 808,97 гривень, стороною відповідача розрахунок заборгованості не спростовано, свого розрахунку не надано, колегія суддів апеляційного суду також перевірила наявний у справі розрахунок заборгованості, вважає його правильним й повністю погоджується зі стягнутою з відповідачів сумою заборгованості.

У зв`язку з несплатою відповідачами вартості отриманих житлово-комунальних послуг позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, позивачем на суму заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України правомірно нараховані інфляційні втрати в сумі 941,62 гривень та 3% річних 312,86 гривень.

Стороною відповідачів розрахунки інфляційний втрат та 3% річних також не спростовані, свого розрахунку суд не надано.

При цьому, апеляційним судом не приймаються посилання заявника в апеляційній скарзі на ту обставину, що поза увагою суду першої інстанції залишились положення Постанови КМУ «Деякі питання оплати комунальних послуг під час воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно наданого позивачем розрахунку розміру інфляційних витрат та трьох відсотків річних, які ТОВ «Житлосервіс-КР» просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати та 3% річних розрахунок яких виконано станом на 21 лютого 2022 року, тобто до введення воєнного стану в Україні, що не порушує приписи постанови КМУ № 206 від 05 березня 2022 року.

Також в апеляційній скарзі відповідач посилається на незастосування судом першої інстанції спливу позовної давності.

Проте, з приводу цього питання рішення суду першої інстанції є належним чином мотивованим, судом правильно застосувати норми ЦК України щодо позовної давності.

Відповідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, позовна давність переривається у разі пред`явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року. Відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу трирічної позовної давності. Водночас у справі встановлено, що позивач вже звертався із заявою про видачу судового наказу, за наслідками якої Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 28 січня 2022 року був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за період з вересня 2018 року по жовтень 2021 року, проте за заявою ОСОБА_1 09 вересня 2022 року цей судовий наказ скасовано.

Зважаючи на вказану обставину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наслідком звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та видача судового наказу є переривання позовної давності.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 216/6655/15-ц.

Також, при вирішенні питання щодо відсутності підстав для застосування позовної давності судом першої інстанції правомірно було враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, з 12 березня 2020 року на території України введено, та в подальшому продовжено до 31 грудня 2022 року карантин, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 дію карантину продовжено до 30 квітня 2023 року, а постановою КМУ від 25 квітня 2023 року №383 до 30 червня 2023 року.

З позовом у даній справі ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулось до суду 02 грудня 2022 року.

Відповідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з чим, до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за період з 01.03.2019 року по 31.10.2022 року у даній справі не підлягають застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності.

Тому апеляційний суд погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що до заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01березня 2019 року по 31 жовтня 2022 року відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста