10.10.2024 Справа № 756/2263/23
Справа № 756/2263/23
Провадження № 2/756/3941/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2018 стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.01.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №752/1197/18 від 12.03.2018 року.

Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2020 у цивільній справі № 756/9555/19 зі ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з січня 2018 року по травень 2019 року в сумі 73 273,72 грн.

Разом з тим, відповідач продовжує ухилятися від виконання рішення суду, внаслідок чого за період з червня 2019 року по січень 2023 року заборгованість по аліментам становить 358 281,79 грн., у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 281 067,37 грн.

18.09.2024 представником позивача до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 162 692,44 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Заява про зменшення розміру позовних вимог обгрунтована тим, що згідно з новим розрахунком заборгованості по аліментам станом на 01.05.2024, який не оспорюється позивачем, відповідачем частково погашено заборгованість і вказані платежі ураховано державним виконавцем, а всього на суму 85 281,00 грн. Разом з тим, заборгованість по аліментам до теперішнього часу повністю не сплачена та дорівнює 162 692,44 грн. Враховуючи, що пеня за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100% розміру заборгованості по аліментам, просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з червня 2019 року по січень 2023 року у розмірі 162 692,44 грн.

Ухвалою від 10.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2023 позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з червня 2019 року по січень 2023 року у розмірі 281 067,37 грн.

Ухвалою суду від 01.07.2024 скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2023, а також додаткове заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.08.2023 у цивільній справі № 756/2263/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

18.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем до суду для підтвердження розміру заборгованості по аліментам та, як наслідок, пені було надано невірний розрахунок державного виконавця, оскільки за період з червня 2019 року по січень 2023 року відповідачем було сплачено аліменти на загальну суму 85 281,00 грн. У подальшому станом на 01.05.2024 державним виконавцем здійснено новий розрахунок, у якому враховано вказані платежі. Також зазначила, що стягнення пені за прострочення сплати аліментів можливо лише за умови виникнення заборгованості з вини особи-платника аліментів. Проте, вина ОСОБА_4 у виникненні заборгованості відсутня, оскільки відповідач тривалий час не працював, з 26.03.2022 перебував на службі у територіальній обороні, заробітної плати не отримував. З 14.12.2022 відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 , а отриманий ним дохід у період з 14.12.2022 по 30.04.2024 не відповідає доходу, відображеному позивачем у розрахунку пені по аліментам. Крім того вказала, що на підставі скасованого судом заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2023 у цивільній справі № 756/2263/23 було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження, в рамках якого з відповідача на користь позивача стягнуто пеню у розмірі 59 735,92 грн. Заявлений до стягнення представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу вважала необґрунтованим та непропорційним до предмету спору.

04.09.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що до 2023 року відповідач взагалі не здійснював оплату аліментів, у зв`язку з чим і виникла заборгованість по аліментам, яка за період з червня 2019 року по січень 2023 року складає 281 067,37 грн., яку відповідач почав погашати лише з листопада 2023 року.

13.09.2024 на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача, в яких остання зазначила, що розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.05.2024 не оскаржувався стягувачем ОСОБА_3 , а отже є дійсним. Стороною позивача не спростовано фактів оплати відповідачем ОСОБА_4 заборгованості по аліментам у загальному розмірі 85 281,00 грн., а посилання представника позивача на те, що відповідач з березня 2022 року отримував дохід, але ухилявся від сплати аліментів є безпідставним, оскільки останній у вказаний період перебував у складі добровольчих формувань та дохід не отримував, що підтверджується відповідними документами.

Представник позивача - адвокат Крикунов О.В., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в обсязі, зазначеному у заяві про зменшення розміру позовних вимог з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. Наполягав на тому, що підстави для зменшення розміру неустойки відсутні, оскільки відповідач працездатний, інших осіб на утриманні не має.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях. Наполягала на відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам, який не працював і до березня 2022 сплачував аліменти в силу своїх можливостей, а з березня 2022 року відповідач боронить Батьківщину.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.12.2013) та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 06.05.2016).

За рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2018 зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.01.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист №752/1197/18 від 12.03.2018, який перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП № НОМЕР_6).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 28.05.2024, здійсненим старшим державним виконавцем Яровим О.В., заборгованість відповідача ОСОБА_4 по сплаті аліментів за період з січня 2018 року по квітень 2024 року складає 185 758,18 грн.

Вказаний розрахунок не оспорюється стягувачем та боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.

З розрахунку також вбачається, що протягом спірного періоду (червень 2019 року - січень 2023 року) відповідачем частково здійснювалася сплата аліментів, що враховано державним виконавцем.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У пункті 4 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як зазначено судом вище, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28.05.2024, згідно з яким заборгованість відповідача ОСОБА_4 по сплаті аліментів за період з січня 2018 року по квітень 2024 року складає 185 758,18 грн., здійсненим старшим державним виконавцем Яровим О.В. станом на 01.05.2024, сторонами не оспорюється, а суми, враховані державним виконавцем у якості сплачених відповідачем, зокрема у спірний період, аліментів, підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема, випискою з рахунку позивача, звітами про здійснення відрахувань та виплати в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, чеками про сплату аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини або дітей до їх повноліття регулюється главою 15 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у визначений за домовленістю між ними спосіб або ж за рішенням суду з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (статті 180, 181, 183, 184, 189 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження N 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 20 липня 2020 року в справі № 362/4462/16 та від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, в особі представника, зазначав про відсутність з його боку вини у виникненні заборгованості по аліментам за період з червня 2019 року по січень 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2022 ОСОБА_4 було підписано контракт добровольця територіальної оборони, відповідно до якого відповідач долучився до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 б/н та довідки № 2728 від 28.05.2024 відповідач з 14.12.2022 і до цього часу перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В період з 01.11.2022 по 10.02.2023; з 29.03.2023 по 18.04.2023, з 19.08.2023 по 24.09.2023, з 26.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по теперішній час приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

З довідки про доходи № 271 від 24.05.2024 вбачається, що з грудня 2022 року за місцем служби у в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 щомісяця отримує грошове забезпечення, з якого з липня 2023 року утримуються аліменти.

З урахуванням того, що відповідач з 26.03.2022 став на захист Батьківщини та своїх дітей, спочатку як доброволець територіальної оборони, а потім як військовослужбовець Національної гвардії України, суд приходить до висновку про відсутність вини відповідача - платника аліментів у виникненні заборгованості зі сплати аліментів саме з 01.04.2022.

Разом з тим, стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам у період з червня 2019 року до квітня 2022 року. Відсутність у платника аліментів джерела доходу у певний період не є обставиною, що виключає наявність вини останнього у виникненні заборгованості по аліментам за такий період.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15ц, роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Беручи до увагу вищезазначене, розрахунок пені по аліментах належить здійснювати за період з червня 2019 року до 01.04.2022 таким чином:

- червень 2019 року: заборгованість по аліментах 5 216,67 грн. х пеня (1%) х 1357 дні = 70 790,21 грн. неустойки (пені);

- липень 2019 року: заборгованість по аліментах 5 416,33 грн. х пеня (1%) х 1327 днів = 71 874,70 грн.;

- серпень 2019 року: заборгованість по аліментах 321,33 грн. х пеня (1%) х 1296 днів = 4164,44 грн.;

- вересень 2019 року: заборгованість по аліментах 233,67 грн. х пеня (1%) х 1265 днів = 2955,93 грн.;

- жовтень 2019 року: заборгованість по аліментах 287,33 грн. х пеня (1%) х 1235 днів = 3548,53 грн.;

- листопад 2019 року: заборгованість по аліментах 349,67 грн. х пеня (1%) х 1204 дні= 4210,03 грн.;

- грудень 2019 року: заборгованість по аліментах 1289,67 грн. х пеня (1%) х 1174 дні= 15 140,73 грн.;

- січень 2020 року: заборгованість по аліментах 584,33 грн. х пеня (1%) х 1143 дні= 6678,89 грн.;

- лютий 2020 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;

- березень 2020 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;

- квітень 2020 року: заборгованість по аліментах 1 819,50 грн. х пеня (1%) х 1052 дні= 19141,14 грн.;

- травень 2020 року: заборгованість по аліментах 1 807,75 грн. х пеня (1%) х 1022 дні= 18 475,21 грн.;

- червень 2020 року: заборгованість по аліментах 2098,25 грн. х пеня (1%) х 991 дні= 20 793,66 грн.;

- липень 2020 року: заборгованість по аліментах 2 263,25 грн. х пеня (1%) х 961 дні= 21 749,83 грн.;

- серпень 2020 року: заборгованість по аліментах 1 213,75 грн. х пеня (1%) х 930 дні= 11 287,88 грн.;

- вересень 2020 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;

- жовтня 2020 року: заборгованість по аліментах 440,50 грн. х пеня (1%) х 869 дні= 3827,95 грн.;

- листопад 2020 року: заборгованість по аліментах 2395,50 грн. х пеня (1%) х 838 дні= 20074,29 грн.;

- грудень 2020 року: заборгованість по аліментах 5453 грн. х пеня (1%) х 808 дні= 44 060,24 грн.;

- січень 2021 року: заборгованість по аліментах 2393,25 грн. х пеня (1%) х 777 дні= 18595,55 грн.;

- лютий 2021 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;

- березень 2021 року: заборгованість по аліментах 83 грн. х пеня (1%) х 718 дні= 595,94 грн.;

- квітень 2021 року: заборгованість по аліментах 5105,50 грн. х пеня (1%) х 687 дні= 35 074,79 грн.;

- травень 2021 року: заборгованість по аліментах 4821,75 грн. х пеня (1%) х 657 дні= 31 678,90 грн.;

- червень 2021 року: заборгованість по аліментах 5113,75 грн. х пеня (1%) х 626 дні= 32012,08 грн.;

- липень 2021 року: заборгованість по аліментах 5239,00 грн. х пеня (1%) х 596 дні= 31 224,44 грн.;

- серпень 2021 року: заборгованість по аліментах 5089,50 грн. х пеня (1%) х 565 дні= 28 755,68 грн.;

- вересень 2021 року: заборгованість по аліментах 1184,50 грн. х пеня (1%) х 534 дні= 6325,23 грн.;

- жовтень 2021 року: заборгованість по аліментах 5120,25 грн. х пеня (1%) х 504 дні= 25806,06 грн.;

- листопад 2021 року: заборгованість по аліментах 2798,00 грн. х пеня (1%) х 473 дні= 13234,54 грн.;

- грудень 2021 року: заборгованість по аліментах 2301,00 грн. х пеня (1%) х 443 дні= 10 193,43 грн.;

- січень 2022 року: заборгованість по аліментах 4615,67 грн. х пеня (1%) х 412 дні= 19 016,56 грн.;

- лютий 2022 року: заборгованість по аліментах 7115,67 грн. х пеня (1%) х 381 дні= 27110,70 грн.;

- березень 2022 року: заборгованість по аліментах 7115,67 грн. х пеня (1%) х 353 дні= 25 118,32 грн.

Загальна сума пені за зазначений період становить 643 515,83 грн.

Між тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів.

З наявного у матеріалах справи розрахунку вбачається, що за спірний період (червень 2019 року-січень 2023 року) заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 143 858,03 грн., а отже розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати вказаної суми.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 16.11.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва відкрито виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 756/ 2263/23, виданого на підставі заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2023 у цивільній справі № 756/ 2263/23.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 05.07.2024 закінчено виконавче провадження № НОМЕР_7. Відповідно до вказаної постанови залишок нестягненої суми за виконавчим документом становить 221 332,39 грн.

Таким чином, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_7 з відповідача за заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2023 у цивільній справі № 756/2263/23 було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 59 734,98 грн. (281 067,37 - 221 332,39).

З урахуванням наведеного, керуючись приписами ч.1 ст.196 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з червня 2019 року по січень 2023 року у сумі 84 123,05 грн. (143 858,03 - 59 734,98).

Суд не вбачає передбачених законом підстав для зменшення вказаного розміру неустойки.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2019 року по січень 2023 року у розмірі 84 123 (вісімдесят чотири тисячі сто двадцять три) гривні 05 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення - 10.10.2024.

Суддя О.О. Тиха