Справа № 212/8743/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чорного І.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 , діючи в інетересах позивача ОСОБА_1 ( далі- Позивач), звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» ( далі- Відповідач, АТ «ПІВДЗГК») про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 177 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що Позивач працюючи з 25.02.1983 року по 13.01.2009 року машиністом локомотива (електровоза) на АТ «ПІВДЗГК», протягом 25 років і 9 місяців - здійснював трудову діяльність у шкідливих умовах, що підтверджується трудовою книжкою Позивача, та Санітарно гігієнічною характеристикою умов праці та п. 16 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.02.2010 року.

У зв`язку з шкідливими умовами праці Позивач з вини Відповідача отримав хронічне професійне захворювання за діагнозом: - Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), ЛН першого-другого ст. j 44. Працюючи учнем помічника машиніста локомотива (електровоза) та помічником машиніста електровоза і машиністом електровоза в АТ «ПІВДЗГК» ОСОБА_1 виконував контроль за технічним станом рухомого складу, його технічне обслуговування та дрібний ремонт, а також управління електровозом при транспортуванні гірничої маси на дільниці рудничного транспорту і при вивезенні гарячого агломерату з-під аглофабрик. Унаслідок недосконалості технологічних процесів, робочого місця та конструктивних недоліків обладнання, виконувані роботи пов`язані з впливом пилу, концентрація якого, в повітрі робочої зони, перевищує ГДК.

28 травня 2013 року у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворювання Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 25% безстроково та визначено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП.

Як зазначає представник позивача, у зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, напади утрудненого дихання до 1-2рази на добу, кашель частіше з виділенням невеликої кількості слизового, в`язкого харкотиння, рідше - сухий приступоподібний кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, періодичний біль в області серця, головний біль, запаморочення, підвищення та нестабільність АТ, загальну слабкість, втому, біль та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта. Наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення ним больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у нього можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Вимушені негативні зміни у житті Позивача призводять до зниження якості його життя, та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності. Зазначив, що вказаними обставинами йому завдано моральну шкоду.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони Відповідача, Позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання Відповідачами вимог законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічних професійних захворювань.

Ухвалою судді від 06.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача Корнєва М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо позову, представник відповідача, посилався на те, що Позивачем не доведений факт завдання саме підприємством відповідача моральної шкоди та її розмір. Вказано, що позивач із власної ініціативи працював у шкідливих умовах праці, взамін на отримання додаткових благ і гарантій. Зазначив, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди не доведена та значно завищена.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

09 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Яводчак О.В. надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що стороною позивача відповідь на відзив готуватись та подаватись не буде, позов підтримує у повному обсязі, та просив суд позовну заяву задовольнити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача, з 25.02.1983 року по 04.04.1983 рік на посаді учня помічника машиніста локомотива (електровоза) в Криворізькому ордені Трудового Червоного прапору Південного гірничо-збагачувального комбінату, з 04.04.1983 року по 19.05.1987 рік на посаді помічника машиніста локомотива (електровоза) в СРС ЦТТ Криворізького ордену Трудового Червового прапору Південного гірничо-збагачувального комбінату, з 19.05.1987 року по 13.01.2009 рік в Орендному підприємстві «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», ВАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» - правонаступником яких є АТ «ПІВДГЗК», що підтверджується копією трудової книжки Позивача серії НОМЕР_1 від 15.05.1979 року.

Відповідно до пункту 12 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.02.2010 року, складеного в ВАТ «Півд.ГЗК» стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів становить 25 років 09 місяців.

Відповідно до п.14 Акту вищевказаного встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання- хронічного обструктивного захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт ст. емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ст. j 44.

Згідно пункту 16 Акту професійне захворювання виникло за таких обюставин: працюючи учнем помічника машиніста локомотива (електровоза) та помічником машиніста електровоза (02.83 -04.83;04.83-05.87) і машиністом електровоза (05.87- 01.09) в УЗДТ ВАТ "ПівдГЗК" ОСОБА_1 виконував контроль за технічним станом рухомого складу, його технічне обслуговування та дрібний ремонт, а також управління електровозом при транспортуванні гірничої маси на дільниці рудничного транспорту (05.87- 08.01) і при вивезенні гарячого агломерату з-під аглофабрик (08.01-01.09). Унаслідок недосконалості технологічних процесів, робочого місця та конструктивних недоліків об-ладнання, виконувані роботи пов`язані з впливом пилу, концентрація якого, в повітрі робочої зони, перевищує ГДК. ЗІЗ забезпечувався і використовував.

Відповідно до пункту 17 Акту причиною професійного захворювання є тривала робота (02.83-01.09) в умовах впливу пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищує ГДК. Виробничі фактори, що призвели до захворювання: - запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу ), в тому числі вміст вільного SiO2 - від 10 % до 70 %, 20,8-26,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Довідкою МСЕК серії ААА № 002396 від 16.04.2010 року ОСОБА_1 первинно встановленоступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20%.

Довідкою МСЕК серії АБ № 003674 від 28.05.2013 року ОСОБА_1 повторно встановленоступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%. ( ХОЗЛ) з 28.05.2013 року безстроково. Крім того, визначено потреби у медичній допомозі, забезпечення виробами медичного призначення.

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням Позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти стаціонарного хворого.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4статті 43,частина 1статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60% первинно та безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача впродовж 25 років 09 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням безстроково - виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 100 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги частково.

Позивач у порядку п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави у сумі 1000,00 гривень.

Керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141,258-259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень тисяч) без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату»на користь держави судовий збір в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 10 жовтня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», , юридична адреса: 50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг.

Суддя: І. Я. Чорний