Справа №760/694/24 2-з/760/312/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Ішуніної Л. М., за участю секретаря судового засідання Отруби В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у спілкуванні з дітьми,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у спілкуванні з дітьми.

26 вересня 2024 року представником позивача за зустрічним позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить встановити графік безперешкодних зустрічей ОСОБА_3 із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щопонеділка та щосереди кожного тижня місяця з 18-00 год. до 19-00 год. за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , у присутності матері ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що коли народилася ОСОБА_5 відповідач за зустрічним позовом взагалі не хотів її визнавати за дочку, коли приїжджав забирати сина ОСОБА_6 на вихідні до себе. Категорично не хотів бачити ОСОБА_7 , не цікавився нею, не підходив до дитини, не намагався погратися, не спілкувався з нею.

Разом з тим, наразі, ОСОБА_3 став активно наполягати на побаченнях з ОСОБА_8 , але не так, як визначили спеціалісти у Службі у справах дітей - у присутності матері, а так, як бажає він сам - забирати ОСОБА_7 від матері і везти її в інше місто за Київ, де він орендує житло.

Заявник зазначає, що ОСОБА_7 всього 1 рік і 9 місяців та їй контакт з матір`ю є життєво необхідним, а відповідача за зустрічним позовом вона не знає, і знаходження з ним буде травматично для дитини такого віку, тому що вона його сприймає чужим. Вона всіляко пояснює батькові, що потрібен адаптивний час, що дитина повинна звикнути до спілкування з ним в спокійному звичайному для неї середовищі, з матір`ю, оскільки вона так росте й живе з народження, проте, останнім ігноруються такі доводи.

Крім того, в липні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій сам зазначив, що між ним та дочкою відсутній психологічний контакт.

При цьому, вона і до звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про визначення способу спілкування з дітьми, не чинила перешкод у побаченнях батька ні з сином, ні з дочкою, а проблеми були й існують через поведінку ОСОБА_3 , який не ставить інтереси дітей в пріоритет власним, не зважає на дотримання спокою дітей, їх розпорядку дня та вечірнього часу.

Враховуючи вищевикладене, та на час розгляду справи позивач за зустрічним позовом просить забезпечити якнайкращі інтереси малолітньої ОСОБА_9 шляхом встановлення вищевказаного графіка побачень ОСОБА_3 з дочкою.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позову між сторонами дійсно наявна конфліктна ситуація та спір щодо реалізації ними своїх батьківських прав та обов`язків відносно малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, суд зазначає таке.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суть висновків ЄСПЛ у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22 вказано, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та її вихованні, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20, від 25 листопада 2020 року в справі № 760/15413/19, від 15 вересня 2021 року в справі №752/6099/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 16 березня 2023 року у справі №520/13963/17.

Заявник вказує, що вона не чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дочкою, однак враховуючи той факт, що дитина зовсім маленька, не знає відповідача за зустрічним позовом як батька, оскільки він пішов із сім`ї, коли дитина ще не народилася, та певний період часу не визнавав її своєю дочкою, вважає, що найкращим інтересам дитини та для встановлення психоемоційного контакту між батьком та дочкою, запобігання травмуванню дитини, необхідно забезпечити їх зустрічі у присутності матері, однак відповідач за зустрічним позовом не погоджується проводити час з дочкою у присутності матері.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між батьком та дочкою дійсно відсутній психологічний контакт, що не заперечувалось самим ОСОБА_3 .

Висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » визначено, що до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку її зустрічі з батьком повинні відбувати у присутності матері.

З огляду на викладене, з урахуванням найкращих інтересів дитини, права батька на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які б свідчили, що таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини, з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з дочкою, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, вік дитини, беручи до уваги, що проведення зустрічей батька з дочкою без присутності матері може негативно вплинути на її психологічний стан, тому що між батьком та дочкою відсутній психологічний зв`язок, дитина з народження проживає з матір`ю та не знає ОСОБА_3 як батька, суд дійшов висновку, що для поступового налагодження спілкування та формування емоційної прихильності дочки до батька необхідно встановити графік зустрічей ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері, щопонеділка та щосереди кожного тижня місяця з 18-00 год. до 19-00 год. за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .

Такий вид забезпечення позову на даний час буде достатнім для ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача за зустрічним позовом.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-154, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити.

Встановити графік зустрічей батька ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері - ОСОБА_2 , щопонеділка та щосереди кожного тижня місця з 18-00 год. до 19-00 год. за місцем її проживання: АДРЕСА_1 .

Зазначити дані заявника (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Зазначити дані відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичного проживає: АДРЕСА_3 .

Зазначити дані третіх осіб:

Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 41.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна