Справа № 204/2558/23
Провадження № 6/204/381/24
УХВАЛА

іменем України

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про розстрочення виконання рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року по справі № 204/2558/23 терміном на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 10708,70 грн. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що з 24 лютого 2022 року по всій території України введено воєнний стан, який в подальшому продовжено. Так, враховуючи, економічний стан в країні, відповідач не має достатнього матеріального статку за рахунок якого може виконати рішення. Вказує, що згідно відповіді на запит від 06.08.2024 №55009/6/04-36-12-03-14 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 2 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року у відповідача відсутні доходи. Вважає, що перелічені обставини у сукупності підтверджують неможливість відповідача виконати рішення суду відразу.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. Додатково вказала, що відповідачем вже сплачено 11000 грн у якості щомісячного платежу для погашення пені за прострочення сплати аліментів. Кошти для виконання судового рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідачем взято в борг. Проте разом з цим, представник відповідача ОСОБА_2 зазначила, що їй не відомо, яку суму відповідачем взято в борг та на яких умовах. Щодо реалізації у межах виконавчого провадження для забезпечення виконання судового рішення належного відповідачу нерухомого майна представник ОСОБА_2 заперечувала, вказала, що виконавчі провадження про стягнення аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів не є зведеними.

Позивач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення, вказала, що сплата щомісяця 11000 грн є непідйомною сумою для непрацюючої особи. Також позивач зауважила, що відповідач зовсім не сплачував аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим й утворилася заборгованість, а частково сплачувати кошти на утримання дитини він почав тільки через наявність тієї обставини, що його нерухоме майно буде реалізовано з метою виконання судових рішень про стягнення аліментів та пені. Наразі майно відповідача оцінюється, а в подальшому виконавчі провадження про стягнення аліментів та стягнення пені будуть об`єднані та реалізовано нерухоме майно боржника з метою виконання вказаних судових рішень. Вважає, що потрібно залишити порядок виконання судового рішення в такому стані як воно є, що буде відповідати інтересам дитини.

Вислухавши представника відповідача ОСОБА_2 та позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 127430 (сто двадцять сім тисяч чотириста тридцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок (а.с.24-27,60).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, а саме позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 127430 (сто двадцять сім тисяч чотириста тридцять) грн 90 коп. (а.с.77-82).

Дохід відповідача за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2024 року склав 103,36 грн та 163,82 грн (а.с.93).

03 вересня 2024 року відповідачем у межах ВП №73696912 сплачено 11000 грн (а.с.105).

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суду судом враховується наступне.

Частиною першою статті 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до частини 3 статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта статті 435 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України та 33 Закону України "Про виконавче провадження" є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов`язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Вирішуючи заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення суд виходить з того, що заявник є працездатною особою, доказів наявності будь-яких перешкод для належного виконання рішення суду не надано, докази, які б свідчили про існування обставин, які істотно ускладнюють його виконання і є підставою для задоволення заяви про розстрочення судового рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суду також не надано.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи заявника та його представника ОСОБА_2 , про те, що по всій території України введено воєнний стан, економічний стан в країні та тієї обставини, що відповідач не має доходів, а тому не має достатнього матеріального статку за рахунок якого може виконати рішення, не є підставами для застосування вимог статті 435 ЦПК України та задоволення поданої ним заяви.

На підтвердження доводів викладених у заяві суду надано лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого відповідачу доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2022 року по 01 квартал 2024 рок, відповідно до яких відповідач за вказаний період має дохід у розмірі 103,36 грн та 163,82 (а.с.93).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 вказала, що кошти для виконання судового рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідачем взято в борг.

Однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано, яку суму відповідачем взято в борг та на яких умовах представнику відповідача ОСОБА_2 не відомо.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших доказів можливості сплати відповідачем протягом 12 місяців щомісячно 10708,70 грн суду не надано.

Станом на час розгляду справи відповідачем у межах ВП № вересня 2024 року сплачено лише 11000 грн (а.с.105).

Разом з цим, судом враховується, що відповідачем з серпня 2019 року по січень 2023 року не було здійснено жодного платежу на виконання судового рішення №202/2806/17 від 21 грудня 2017 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Сума яка підлягала сплаті відповідачем на утримання дитини складала від 2523,50 грн до 3694,75 грн, що є значно меншою від суми, яку зараз відповідач зобов`язується сплачувати щомісячно (а.с.8).

Судом також враховується, що заборгованість, на яку судом було нараховано пеню, виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення про сплату аліментів, тобто такої категорії справ, що стосуються прав неповнолітньої дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повному обсязі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

Наявність підстав для розстрочення судового рішення має бути доведена боржником в межах заявлених ним вимог і на підставі наданих суду доказів. Надання боржнику можливості розстрочити виконання судового рішення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Відповідач є працездатною особою, доказів наявності будь-яких перешкод для належного виконання рішення суду заявником не надано, як і не надані доказів можливості сплачувати відповідачем щомісячно протягом 12 місяців 10708,70 грн, а отже, відсутні фактичні підстави для розстрочення погашення заборгованості по оплаті пені за прострочення сплати аліментів.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах (рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі "Трихліб проти України", заява N 58312/00, п. п. 25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі " Immobiliare Saffi проти Італії", заява N 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За наведених обставин, суд вважає, що заява відповідача ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 10 жовтня 2024 року.

Головуючий: