Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р. Справа № 597/1391/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тренич А.Г.

за участю секретаря судового засідання Богдана В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В позовній заяві просить встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ТР № 0246302, виданого 10.06.1997 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12.06.1997 року за реєстраційним номером 18518 та визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцею за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, що посвідчене виданим 10.06.2010 року сертифікатом на ім`я ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) серії ТР №0246302, який зареєстровано 12.06.1997 року за реєстраційним номером 18518.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розглядати справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подав до клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі та у повному обсязі задовольнити позов.

Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечує щодо задоволення позову та просить розглянути справу за відсутності представника Заліщицької міської ради.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В матеріалах даної справи відсутні докази про те, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.05.2004 року.

За життя, 22.05.2000 року остання склала на користь ОСОБА_3 заповіт, посвідчений секретарем Дзвиняцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №49, яким заповіла земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 024302 ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки №19-4/123 від 03.04.2024 року Дзвиняцького старостинського округу Чортківського району Тернопільської області, зі спадкодавцею ОСОБА_2 на момент її смерті проживала та була зареєстрована її племінниця ОСОБА_3 , яка вступила в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №7, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.09.2014 року. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка ОСОБА_1 , оскільки була зареєстрована на момент смерті з померлою в одному будинку.

Вказаний факт підтверджується довідкою Дзвиняцького старостинського округу Заліщицької міської ради за № 19-4/203 від 24.05.2024 року.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємиця першої черги за законом.

Після смерті матері позивача ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, що посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0246302, який видано 10.06.1997 року на підставі розпорядження Заліщицької РДА від 07.02.1997 року № 45, та зареєстрованого за реєстраційним номером 18518.

Вказане підтверджується листом Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.2133-3668/2-24 від 02.09.2024 року.

Від встановлення юридичного факту належності померлій ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0246302, виданого на ім`я ОСОБА_2 , залежить виникнення майнового права позивача на нерухоме спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 , як спадкоємиці за законом.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для позивача важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказує, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У даній справі встановлено, що позивач зверталася з заявою до державного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , який рекомендував вирішити дане питання у судовому порядку.

Від встановлення юридичного факту належності спірного сертифіката на право на земельну частку (пай) залежить виникнення майнового права у позивача нерухоме спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 , як спадкоємиці за законом першої черги.

Тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що позивача ОСОБА_1 постійно проживала з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємиця першої черги за законом.

В ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки №19-4/203 від 24.05.2024 року Дзвиняцького старостинського округу, зі спадкодавцею ОСОБА_3 на момент її смерті проживала її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 інші спадкоємці, крім позивачки ОСОБА_1 , відсутні.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №265/6868/16-ц (провадження №61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 року у справі №227/3750/19, звернення до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом допускається, якщо це в майбутньому порушує право власності на спадкове майно.

Отже, звернення до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування цілком відповідає законодавству.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а саме право на земельну частку (пай) у селянській спілці «Золотий колос», що стверджується вищевказаними належними та допустимими доказами.

Позивач звернулася до Заліщицької державної нотаріальної контори задля оформлення спадкових справ на майно після смерті ОСОБА_3 , де було до майна останньої заведено спадкову справу №31/2022 від 03.05.2022 року.

22 травня 2024 року державний нотаріус Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик листом за №343/02-14 повідомила позивачу про те, що в документах виявлені розбіжності, а саме: відповідно до сертифіката серії ТР №02463202, право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_2 , а відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 спадкодавець - ОСОБА_2 , заповіт від 22.05.2000 від імені - ОСОБА_2 . Тому заявнику рекомендовано звернутись до суду для визначення належності спірного майна померлій та наступної належності ОСОБА_1 як спадкоємцеві згідно закону.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» унормовано, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 своєчасно прийняла, як спадкоємиця за законом першої черги ОСОБА_1 , оскільки проживала з померлою разом на момент її смерті в одному будинковолодінні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ТР №0246302, виданого 10.06.1997 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12.06.1997 року за реєстраційним номером 18518.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , як спадкоємцею за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, що посвідчене виданим 10.06.1997 року на ім`я ОСОБА_2 , сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0246302, який зареєстровано 12.06.1997 року за реєстраційним номером 18518.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. С.Бандери, 15Б, м.Заліщики, Чортківський р-н, Тернопільська обл., код ЄДПОУ 04058396.

Повний текст судового рішення складено 08.10.2024 року.

Суддя Анна ТРЕНИЧ