ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7965/24 Справа № 229/2219/24 Суддя у 1-й інстанції - Рибкіна Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 03 червня 2024 року, ухваленого суддею Шайгородською О.Г. у м. Дружківка Донецької області (відомості про дату складення повного тексту судового рішення в матеріалах справи відсутні),

ВСТАНОВИВ

В березні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення 23-х років або до закінчення навчання в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що дочка навчається на другому курсі Бахмутського фахового коледжу транспортної інфраструктури на денній формі, на бюджетній основі. В зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Батько є працездатною особою, тому має можливість утримувати його на період навчання, добровільно допомоги не надає, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з вказаним позовом

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 03 червня 2024 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення 23-х років або до закінчення навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 807, 14 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не погодився із вказаним судовим рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просив змінити рішення суду, зменшити частку стягнутих з нього аліментів до 1/10 частини.

На обґрунтування скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що їх спільна дочка навчається дистанційно, на бюджетній формі навчання, а тому позивачка не несе додаткових витрат, які могли би бути пов`язаними з навчанням дочки на денній формі.

Також відповідач зазначив, що суд не врахував, що на даний час на його утриманні перебувають малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує медичного догляду та витрат на засоби гігієни, харчування тощо, дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та не отримує доходу.

Скаржник вказав, що суд першої надав неналежну оцінку тому, що він надає допомогу матері ОСОБА_5 , 1953 року народження, яка є людиною похилого віку (70 років), втратила єдине житло в місті Бахмут та все майно, що було в ньому та при цьому отримує пенсію в розмірі 3000 грн. Вказана сума коштів не покриває навіть половину її витрат на побутові потреби, їжу, ліки та житло.

Також відповідач зазначив, суд не врахував та надав неналежну оцінку тому, що він з дружиною також втратили єдине житло в місті Бахмут та все майно, що було в ньому, а тому вимушені орендувати житло в місті Кривий Ріг та з метою економії коштів, вони вимушені були знаходити та переїхати у більш бюджетне житло у більш віддаленому районі міста Кривий Ріг.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що відповідач не заперечує факту своєї фінансової спроможності допомагати на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про стягнення аліментів з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і яка не входить до переліку справ зазначених у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які не можуть бути розглянуті в прядку спрощеного позовного провадження, враховуючи характер спірних правовідносин, справа розглядається без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 15 липня 2006 року ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с. 18)

Відповідно до рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано. ( а.с. 15-16)

На утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на користь позивача відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 серпня 2015 року до досягнення нею повноліття, про що свідчить лист Бахмутського міського відділу ДВС у Бахмутському районі Донецької області від 29.04.2024 року №48744057, довідки про утримані суми аліментів від 29.04.2024 року, постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №48744057 від 25.04.2024 року. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, рішення суду виконано в повному обсязі ( а.с.45-47).

ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології» Бахмутського фахового коледжу транспортної інфраструктури, форма навчання бюджет, строк навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року ( а.с.3)

Крім того ОСОБА_3 є ученицею 2 класу ХІІІ Загальноосвітнього ліцею в Бидгощі, Республіки Польща. Запланована дата завершення навчання -червень 2026 року ( а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 22 липня 2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 ( а.с. 43)

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( а.с.60)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , його матір`ю є ОСОБА_5 ( а.с.59), відповідно довідки про доходи № 112105 ОСОБА_5 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області ( м.Бахмут) і отримує пенсію за віком (а.с.58)

З відповіді щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків вбачається, що ОСОБА_2 працює та має щомісячний дохід ( а.с.81- 82); ОСОБА_1 отримує соціальні виплати ( а.с.83-84), ОСОБА_3 отримує стипендію ( а.с.85-86)

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги Позивача, виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досягла повноліття, але продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Суд також взяв до уваги наявність у відповідача неповнолітньої дитини від другого шлюбу, а також відсутність у відповідача нерухомого майна, що знищене у м.Бахмуті Донецької області.

При цьому, суд зазначив, що мати відповідача, відповідно статті 51 Конституції України та ст. 202 Сімейного кодексу України, як пенсіонер за віком, також має дохід і отримує щомісяця пенсію.

Стягуючи аліменти з відповідача на користь третьої особи ОСОБА_3 суд виходив з того, що вона потребує матеріальної допомоги, є повнолітньою та дієздатною, тому в силу ст.199 СК України аліменти мають бути стягнуті на її користь.

З висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_3 навчається за спеціальністю «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології» Бахмутського фахового коледжу транспортної інфраструктури, форма навчання бюджет, строк навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року. Крім того ОСОБА_3 є ученицею 2 класу ХІІІ Загальноосвітнього ліцею в Бидгощі, Республіки Польща. Запланована дата завершення навчання -червень 2026 року.

Крім того, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матір відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є пенсіонеркою за віком та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області ( м.Бахмут).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно вимог ч.1 ст.141 та ст.142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначав, що на його утриманні перебуває мати похилого віку ОСОБА_5 , 1953 року народження, розмір доходу якої не дозволяє в повній мірі забезпечити належний спосіб життя, а тому вона потребує постійної допомоги відповідача. Крім того, відповідач несе витрати на оренду житла та комунальних послуг, а також є єдиним утримувачем в сім`ї, на його утриманні знаходиться малолітня дочка та дружина.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надані відповідні довідки, свідоцтва про народження, свідоцтво про шлюб, договір оренди житла тощо.

Встановивши, що дочка відповідача навчається у Бахмутському фаховому коледжі транспортної інфраструктури та в Загальноосвітньому ліцеї в Бидгощі, Республіки Польща з денною формою освіти на бюджетній основі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається та апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження необхідності нести витрати позивачки на забезпечення навчального процесу дочки ОСОБА_3 , придбання канцелярських товарів, проїзду, проживання, харчування та іншого, оскільки її навчання проходить на денній формі навчання за державним замовленням.

Суд першої інстанції свій висновок в частині визначення розміру стягнутих з відповідача аліментів належним чином не мотивував.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, проте оцінивши в сукупності докази у справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду та зменшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Таким чином, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням зазначених вище обставин, підлягає зменшенню з 1/6 до 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, такий обсяг стягнення аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки фактично позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 03 червня 2024 року змінити, зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 з 1/6 до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: