Провадження № 22-ц/801/2048/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 рокуСправа № 127/14916/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Бойка В. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Зазначала, що 21.10.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. У період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . Спільне життя у подружжя не склалося і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2024 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою. Домовленістю між ними було узгоджено, що відповідач добровільно буде матеріально допомагати в утриманні доньки, однак, після розірвання шлюбу відповідач не надає належну фінансову допомогу на утримання доньки. Окрім обов`язкових витрат на дитину, які несе позивачка, дитина відвідує ПНЗ студію Royal Pole Dance, де постійно займається повітряною гімнастикою, а також, дитина постійно користується контактними лінзами, які також потрібно купувати. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від всіх доходів, щомісячно. Також, стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання дитини: на розвиток здібностей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на весь період її навчання у приватному навчальному закладі - студії Royal Pole Dance, в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, у розмірі 720,00 грн., щомісячно, починаючи стягненння з 01.05.2024 року; на придбання контактних лінз у зв`язку з вадами здоров`я за медичними показниками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, у розмірі 750,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 01.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що у дитини погіршився зір, і за медичними показниками встановлена необхідність користування лінзами до досягнення донькою 18 років; крім цього донька навчається у приватному навчальному закладі студія «Royal Pole Dance», у зв`язку з чим позивачка несе додаткові витрати на утримання доньки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки сторонами не оскаржується, а відтак, апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2024 року було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з довідки №28 від 15.04.2024 року ОСББ «Стрілецька-91», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 7-В класі КЗ «ВФМЛ №17».

Як вбачається з довідки № 9 від 10.04.2024 року, виданої ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з лютого 2023 року двічі на тиждень займається у студії «Royal Pole Dance» за напрямком повітряна гімнастика, вартість одного заняття 180 грн.

З консультативного заключення дитячого офтальмолога від 21.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 рекомендовано постійне носіння окулярів згідно рецепту.

Як вбачається з довідки №12 ТОВ «Бестлінкс» від 10.04.2021 року дитина ОСОБА_4 за станом здоров`я користується контактними лінзами з вересня 2023 року по даний час. Заміна лінз здійснюється один раз на місяць. Вартість одного комплекту лінз 30 шт. складає 1 500,00 грн. За медичними показниками необхідність користування лінзами дитиною до досягнення 18 років.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходив з того, що належних доказів, які б підтверджували наявність саме особливих обставин, що спричинили необхідність несення додаткових витрат на дитину, позивачкою не надано. Наведені позивачкою витрати є звичайними, відносяться, зокрема, до загального розвитку дітей і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку, матері.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував понесення позивачкою додаткових витрат на утримання дитини, що полягали у потребу носіння дитиною контактних лінз та відвідування приватної школи-студії є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина 2 статті 185 СК України).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Додаткові витрати повинні бути зумовлені особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19).

У справі № 758/6113/19 (провадження №61- 425св23 Постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року) Верховний Суд вказав, що син сторін неодноразово проходив медичні обстеження та лікування, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки позивач поніс витрати для проведення курсу лікування дитини та витрати, пов`язані з особливостями розвитку дитини, а відповідачка є особою працездатною та фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки половини вартості додаткових витрат на лікування та розвиток дитини. Також апеляційний суд правильно зазначив, що витрати позивача на поїздки та відпочинок, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування та солодощів для дитини, у тому числі під час відпочинку дитини з батьком, та витрати на освітні послуги і навчання дитини з метою здобуття освіти в приватній школі, не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто, аліментами.

У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2019 року по справі №344/5315/18 розглядався спір щодо стягнення додаткових витрат на дитину, в якій зроблено висновок про те, що суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, враховуючи те, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватній школі-садочку при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19, (провадження №61-19103св19), особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Отже, згідно вимог законодавства та аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять:

а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі,

б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками,

в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там),

г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачкою під час розгляду справи не наведено особливих обставин, що викликали необхідність навчання доньки у приватному навчальному закладі - студія Royal Pole Dance. Ба більше, довідка ФОП ОСОБА_5 не є належним доказом підтвердження навчання доньки у приватному навчальному закладі - студії Royal Pole Dance, оскільки відсутні докази наявності права ФОП надавати освітні послуги, як і відсутні докази оплати їх вартості.

Крім цього, звертаючись із позовом, позивачка не навела і не довела перед судом наявність особливих обставин, що зумовили необхідність обрання для доньки позивачкою та ще й без згоди із відповідачем саме приватного навчального закладу. Зокрема, але не виключно, матеріали справи не містять жодних доказів того, що навчання доньки сторін у приватномк навчальному закладах зумовлено та спрямовано на розвиток виявлених у дитини особливих здібностей, схильностей до спорту, розвити які неможливо у державних/комунальних навчальних закладах.

Також суд правильно, критично оцінив доводи і докази позивачки про необхідність придбання для доньки контактних лінз, оскільки, згідно консультативного заключення дитячого офтальмолога їй рекомендовано постійне носіння окулярів згідно рецепту.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що витрати на навчання у приватній школі та придбання контрактних лінз у цьому випадку не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції постановлено рішення без всебічного, повного дослідження доказів наданих сторонами - не являються підставою для скасування рішення суду, оскільки згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду першої інстанції, який у рішенні оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук