КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/6985/23

номер провадження №22-ц/824/10984/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2024 року /суддя Мерзлий Л.В./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №K55GGK від 23.07.2019 року у сумі 771 497,76 грн., а також сплачений судовий збір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №K55GGK від 23.07.2019 року у сумі 771497,76 грн., сплачений судовий збір в сумі 11572,47 грн. /а.с. 115-118/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що умови кредитного договору є не вигідними, зокрема в частині дострокового повернення та сплати процентів у випадку неналежного виконання зобов`язань. Вказував, що у нього відбулось погіршення фінансового стану з незалежних від нього причин - встановлення карантину, війна, що є форс-мажорними обставинами, засвідченими ТПП України. Вказував, що стягнення з нього коштів по кредитному договору є передчасним, беручі до уваги п. 5.2.4 договору щодо можливості вимагати кошти в частині. Також судом не було враховано платежі, які було автоматично списано в рахунок погашення кредиту.

Представник АТ КБ «Приватбанк» Жарський І.Р. звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що обставини, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для звільнення від кредитних зобов`язань. Реструктуризація заборгованості за договором є правом банку.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, апелянт і представник АТ КБ «Приватбанк» звернулись з клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Апелянт вказував, що він перебуває на лікарняному, доказів не надав, вказавши, що вони будуть надані в наступному судовому засіданні, банк не міг забезпечити явку свого представника.

Апеляційний суд відхилив вказані клопотання, оскільки сторонами висловлені доводи щодо справи та апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2019 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір про іпотечний кредит №K55GGK, згідно якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 769650,00 грн., на термін до 23.07.2039, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором.

03.08.2020 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про іпотечний кредит №K55GGK.

05.10.2022 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до Договору про іпотечний кредит №K55GGK.

Всупереч вимогам договору, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та у зв`язку з чим станом на 17.02.2023 року має заборгованість за Кредитним договором: 771497,76 грн., з яких: 615292,46 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 156205,30 грн. - заборгованість за відсотками.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копією кредитного договору №K55GGK від 23.07.2019 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк», розрахунком заборгованості за кредитним договором №K55GGK від 23.07.2019 року, випискою з 23.07.2019 р. по 10.03.2023 р. ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами, ст. 626 ЦК України про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором №K55GGK від 23.07.2019 року не виконав, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовна вимога про стягнення заборгованості з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та несплачених відсотків в розмірі 771497,76 грн. підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, щодо складного матеріального стану, карантинних обмежень, війни, не можуть бути підставою для звільнення від зобов`язань. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, що у справі. Доведенню підлягають обставини, що мають значення для прийняття рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, що у справі, виникає спір. Доведення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт, зазначаючи про те, що не враховано платежі, які було автоматично списано в рахунок погашення кредиту, зазначених платежів та сум не ідентифікує, не вказує, що таке списання порушує та якщо порушує то які саме умови договору.

Доводи апеляційної скарги щодо невигідності умов договору, апеляційним судом також відхиляються, з огляду ст. 628 Цивільного кодексу України про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є двостороннім, що породжує зобов`язання банку надати кредит й зобов`язання позичальника його повернути і сплатити відсотки за користування ним. Вказані зобов`язання позичальника, сплатити банку відсотки за користування кредитними коштами, погоджені сторонами, свобода договору не порушена і до звернення з вимогою про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 про нерівність умов кредитного договору не заявляв.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: