ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8707/24 Справа № 206/3617/24 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року у цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у психіатричний стаціонар без його згоди в примусовому порядку (суддя першої інстанції Нестеренко Т.В.),

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2024 року Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.07.2024 року було госпіталізовано ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розлад (діагноз): Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» госпіталізацію ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у психіатричний стаціонар без його згоди в примусовому порядку.

Госпіталізувано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (місцезнаходження 49115, м.Дніпро, вул. Бехтерева, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Роз`яснено, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивує скаргу, тим, що суд першої інстанції не врахував, що одного висновку комісії лікарів не достатньо для доведення критерії небезпечності та безпорадності ОСОБА_2 , що було б підставою для його примусової госпіталізації.

Також вказує, що ОСОБА_2 під час судового розгляду заперечував проти отримання психіатричної допомоги.

ОСОБА_1 просив рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви Комунального підприємства відмовити.

Від представника Комунального підприємства Бабенко О.А., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона посилається на те, що ОСОБА_2 хворіє на психічне захворювання з 2004 року. Вперше перебував у нашому лікувальному закладі на лікуванні в 2017 року з діагнозом Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії. Проте, вдома підтримуючу терапію не приймає, лікаряпсихіатра не відвідує. Остання виписка з КП «ДБКЛПД`ДОР в 2017 році. Загалом кількість госпіталізацій до нашого медичного закладу становить -4 рази, в поточному році 2 рази.

Також зазначила, що після ухвалення рішення Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 11.07.2024 року ОСОБА_2 15.07.2024 року надав свою письмову добровільну згоду на лікування.

18.07.2024 року ОСОБА_2 було виписано із медичного закладу на підставі його заяви до того ж претензій до медичного персоналу немає.

ОСОБА_3 просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Від керівника Лівобережної окружної прокуратру м.Дніпра ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що висновки суду першої інстанції про задоволення вимог заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги не суперечать вказаному вище рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24.10.1979 та положенням статті 5 пункту 1 «e» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам внутрішнього закону України - статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою врегульовано питання щодо процедури і порядку госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

ОСОБА_4 просив оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник Комунального підприємства Бабенко О.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Представник Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра у судовому засіданні також проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Інші Учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.07.2024 ОСОБА_5 був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДБКЛНПД ДОР» ОСОБА_6 , у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих.

Відповідно до висновку комісією лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 05.07.2024 року встановлено, що хворий ОСОБА_2 , виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: доступний мовному контакту, розмова носить формальний характер, до бесіди долучається не достатньо, демонструє ворожу поведінку по відношенню до лікаря та оточуючих. Орієнтований правильно. Настрій не стійкий, напружений, висловлює недовіру до лікаря та персоналу. Міміка не виразна. Мова тиха, на запитання відповідає не завжди по суті, з легкістю дратується під часі розмови. Конкретних скарг у бесіді не виділяє, розповідає, що «сестра визвала поліцію та наговорила на нього, що він не нападав на неї з ножем», що раніше перебував у психіатричному стаціонарі, але давно. Мислення дезорганізоване, різнопланове. Пам`ять пригнічена на поточні та минулі події. Увага з важкістю концентрації. Обмани сприйняття на момент огляду заперечує, але не можливо виключити за поведінкою: фокусує «погляд на просторі, до чогось приглядається. Звучать маячні ідеї збитку, стверджує, ще на нього наговорили. Суїцідальні та аутоагресивні думки заперечує. Критика до власного стану відсутня. Діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії. Висновок, ОСОБА_2 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Лікар-психіатр ОСОБА_7 , підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що ОСОБА_2 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Задовольняючи заяву про примусову госпіталізацію, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Згідно ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Враховуючи, що ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: доступний мовному контакту, розмова носить формальний характер, до бесіди долучається не достатньо, демонструє ворожу поведінку по відношенню до лікаря та оточуючих. Орієнтований правильно. Настрій не стійкий, напружений, висловлює недовіру до лікаря та персоналу. Міміка не виразна. Мова тиха, на запитання відповідає не завжди по суті, з легкістю дратується під часі розмови. Конкретних скарг у бесіді не виділяє, розповідає, що «сестра визвала поліцію та наговорила на нього, що він не нападав на неї з ножем», що раніше перебував у психіатричному стаціонарі, але давно. Мислення дезорганізоване, різнопланове. Пам`ять пригнічена на поточні та минулі події. Увага з важкістю концентрації. Обмани сприйняття на момент огляду заперечує, але не можливо виключити за поведінкою: фокусує «погляд на просторі, до чогось приглядається. Звучать маячні ідеї збитку, стверджує, ще на нього наговорили. Суїцідальні та аутоагресивні думки заперечує. Критика до власного стану відсутня. Діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії., його госпіталізація до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди відповідає вимогам Закону України «Про психіатричну допомогу».

Доводи скарги, що ОСОБА_2 заперечував щодо госпіталізації апеляційний суд безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, представником Комунального підприємства до відзиву на апеляційну скаргу було надано копію письмової згоди ОСОБА_2 нв лікування.

Крім того, до відзиву було також долучено заяву від 18.07.2024 року про виписку ОСОБА_2 .

Надані заяви ОСОБА_1 не спростовані.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність рішення суду першої інстанції не впливають, а отже й не підлягають задоволенню.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи