ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 183/1990/24

провадження № 22-ц/818/2830/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року, постановлене під головуванням судді Тімонової В.М., -

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по неустойці за договором оренди у розмірі 144000,00 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить скасувати рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість по неустойці у розмірі 144000,00 грн. та судовий збір.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, помилково не враховано, що у спірних правовідносинах період, протягом якого орендоване майно не могло бути використане, це період перебування с. Петрівське під окупацією, тобто до 12.09.2022 року, після завершення якого, у відповідача була відновлена можливість як повернути майно позивачу, так і внести передплату за наступний строк оренди. Крім того, вказує, що судом першої інстанції не враховано порушене право власності позивача на майно, з підстав його перебування у відповідача. Зазначає, що перебування у службах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах, до яких придатний відповідач, не позбавляє його можливості повернути обладнання.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що відповідач не використовував орендоване обладнання у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації в Україні, окупацією території Балаклійського району Харківської області та призовом відповідача до Збройних Сил України, у зазначених правовідносинах слід застосовувати норми ст. 617 ЦК України та ч. 6 ст. 762 ЦК України, відповідно до яких наймач звільняється від сплати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає і порушення зобов`язання за договором оренди сталося не з його провини, а внаслідок непереборної сили.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 09 грудня 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди № А00134742, згідно з умовами якого орендодавець передає, орендар приймає в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання та зобов`язується виплачувати орендодавцю орендну плату і після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання.

З додатку до договору оренди обладнання і акту передачі обладнання у тимчасове користування від 22 лютого 2022 року вбачається, що ФОП ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в тимчасове платне користування плиткоріз ручний Battipav PROFI 130 ALU строком на 1 добу з 22.02.2022 року до 23.02.2022 року.

З п. 2.1 Договору оренди вбачається, що орендна плата за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за одну добу й вказується у відповідному додатку до цього Договору, який є невідом`ємною частиною. Орендна плата розраховується орендодавцем і підлягає оплаті орендарем з дати зазначеної сторонами в акті прийому-передачі обладнання в оренду.

Згідно п. 3.1 Договору орендар проводить передплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного додатку до договору або рахунку, виставленого орендодавцем не пізніше дати передачі обладнання в оренду.

Відповідно до п. 3.3 Договору гарантійний платіж означає платіж по забезпеченню виконання орендарем зобов`язань за цим договором, та сплачується орендодавцеві, не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір гарантійного платежу зазначається у відповідному додатку і повертається орендарю на умовах, визначених цим договором. Гарантійний платіж знаходиться у орендодавця без нарахування будь-яких відсотків.

Відповідно до п. 4.4 Договору при намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди, за наступний погоджений сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступного погодженого сторонами періоду оренди, обладнання повинне бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди.

Згідно з п. 5.5 Договору оренди, Орендар повинен повернути Обладнання в день i час закінчення строку оренди, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору та/або в Акті передачі, або зазначений у вимозі Орендодавця про повернення Обладнання строк, у визначених Договором випадках.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, зазначеного в акті прийому-передачі обладнання в тимчасове користування додатку до договору, орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки.

Відповідно до п. 8.1 Договору Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності, необхідна наявність його вини.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 призваний у Збройні Сили України 15 березня 2022 року, що підтверджується копією військового квитка серія НОМЕР_1 .

Згідно довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 16 травня 2024 року, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 26 серпня 2022 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у спірних правовідносинах належить застосовувати норми ст. 617 ЦК України та ч. 6 ст. 762 ЦК України, відповідно до яких наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає і порушення зобов`язання за договором оренди сталося не з його провини, а внаслідок непереборної сили, оскільки ОСОБА_2 не використовував орендоване майно у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації в Україні, окупацією території Балаклійського району Харківської область та призовом його до Збройних Сил України.

Посилання апелянта на наявність підстав для застосування ч. 2 ст. 785 ЦК України та стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вини відповідача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова