Справа № 279/4489/24
Провадження № 2/279/1659/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., за участі дистанційно відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/4489/24 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, зазначивши, що 08 серпня 2020 року ОСОБА_5 , виконуючи трудові обов`язки перед ТОВ «Автосвіт ЛТД», здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Лугини на автомобілі Volkswagen Crafter, д.н.з. НОМЕР_1 . Того ж дня, ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Барістранс», здійснював рейс на технічно справному вантажному автомобілі MAN NGA д.н.з. НОМЕР_2 у складі з напівпричепом «Кrопе» д.н.з. НОМЕР_3 . Близько 17 години дня, ОСОБА_1 , порушуючи пункти 2.3.6, 2.3.д, 10.1, 11.4 Правил дорожнього руху, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки і її змін. Перед зміною напрямку руху водій не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Так, рухаючись по дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги руху в кожному напрямку, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги чим спричинив зіткнення з маршрутним автобусом Volkswagen Crafter ( НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок моторошної дорожньо-транспортної пригоди водій маршрутного автобусу, ОСОБА_5 , та три його пасажири: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 загинули на місці пригоди. Відтак, внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (дружина потерпілого), ОСОБА_4 (донька потерпілого) було спричинено моральну та матеріальну шкоду. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 , кожен з позивачів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , втратили одну з найдорожчих для себе людину: чоловіка та батька. ОСОБА_5 був, та залишається у пам`яті близьких, світлою, життєрадісною людиною, яка «зверне гори» задля допомоги будь-кому, хто в ній потребує. Своїм старанням, працею та ставленням до людей він, за своє життя, заслужив на повагу та довіру сотень людей, які ще довго не можуть змиритися з його втратою. ОСОБА_3 були спричинені горе і моральні страждання, які пов`язані зі смертю коханої людини, були та є найтяжчими з тих, що доводилося їй переживати. Усі тяжкі чоловічі обов`язки з домашнього господарства, які присутні в житті кожного хто проживає в сільській місцевості, лягли на плечі дружини, що з дня у день погіршує стан здоров`я ОСОБА_3 . Також, внаслідок зазначеного, у дружини, від слова «зовсім», не залишилось вільного часу на спілкування з родичами та друзями, що порушило, давно встановлені, нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми. Моральні страждання доньки потерпілого, ОСОБА_4 , слід виокремити, що батько був та залишається тим ідеалом справжнього чоловіка та батька, образ якого донька намагається віднайти у своєму супутнику життя. За словами доньки: «Батько був для мене усім, моєю підтримкою, моєю наснагою та моїм захистом. Скільки я себе пам`ятаю, батько, своєю постійною та незгасаючою підтримкою, повсякчас «завойовував» мою довіру. Він знав про мене усе: про мої оцінки, захоплення, друзів та хлопців. Зі сльозами на очах, в один момент я зрозуміла, що ніколи більше у моєму житті не буде настільки близької та рідної мені людини, що стало наслідкомтяжких моральних стражданнь та, через багатоденну замкненість у собі, порушило мої нормальні життєві зв`язки та соціальні стосунки. Смерть батька, як не крути, є найболючішою подією у моєму житті, пережити яку складніше від усього». Просять стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 550 000,00 гривень, яка складається з: 500 000 гривень моральної шкоди; 50 000 гривень витрат на правову допомогу.

Представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Горлов Є.С. в заяві до суду клопотав про розгляд справи за відсутності позивачів у справі. Наголосивши про те, що відповідачем не відшкодована спричинена шкода.

Представник відповідача, ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що автомобіль марки «MAN TGA 18.430», державний номерний знак НОМЕР_2 , у складі з напівпричепом марки «KRONE SDP 27», державний номерний знак НОМЕР_3 , належать ТОВ «БАРІСТРАНС», позовні вимоги позивачів до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню в повному обсязі, так як він є неналежним відповідачем. Житомирським апеляційним судом 15.05.2024 року була прийнята постанова у справі № №279/5560/23 за позовною заявою громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ «СК «ПЕРША» та ТОВ «БАРІСТРАНС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, якою було змінено рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в частини розміру відшкодування моральної шкоди. Предметом розгляду у даній справі були ті самі обставини, що і у справі, що розглядається, т.я. загиблий ОСОБА_5 був одним з потерпілих у ДТП яка мала місце, 08.08.2020 близько 17 год. 00 хв. на 145км. + 186м автодороги «Київ-КовельЯгодин» в ході якої, сталося зіткнення між автомобілем марки «MAN TGA 18.430», державний номерний знак НОМЕР_2 , у складі з напівпричепом марки «KRONE SDP 27», державний номерний знак НОМЕР_3 , які належать ТОВ «БАРІСТРАНС», під керуванням водія вказаного підприємства ОСОБА_1 , та маршрутним автобусом марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 Позивачами також було заявлено до стягнення моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. кожному. За ідентичних обставин, судом з урахуванням обставин справи, виходячи із засад розумності і справедливості, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини, розмір моральної шкоди було визначено у 200 000 грн. кожному, рішення набуло законної чинності, та виконано ТОВ «БАРИСТРАНС». Позовні вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу у загальному розмірі 150 000 грн. вважає необґрунтованими, так як позивачами не надано жодного доказу на підтвердження факту надання такої правової допомоги. Позовні вимоги про щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 5000 грн. ОСОБА_10 також вважає необґрунтованими, так як позивачкою не наведено обґрунтування саме такого розміру утримання. В задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача в задоволенні позову просили відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст.16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т.ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 08.08.2020 року за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с.Грозино сталусь ДТП, в якій водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "MAN TGA 18.430" реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричіпом марки "KRONE SDP 27", реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з рейсовим автобусом марки "VOLKSWAGEN CRAFTER" реєстраціний номер НОМЕР_1 . Внасліок ДТП пасажир рейсового автобуса марки "VOLKSWAGEN CRAFTER" реєстраціний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 від отриманих травм помер на місці пригоди. За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за №0000342.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 звернулись до суду у кримінальному провадженні з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Цивільний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 500000 (п"ятсот тисяч ) гривень спричиненої злочином моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 500000 (п"ятсот тисяч) спричиненої злочином моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 50000 (п"ятдесят тисяч гривень) витрат на правову допомогу. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25.06.2024 року вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2023 року щодо ОСОБА_1 змінено в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_1 покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки. Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2023 року щодо ОСОБА_1 в частині вирішення цивільних позовів та стягнення витрат на правову допомогу - скасовано. Призначено новий розгляд в частині вирішення цивільних позовів в порядку цивільного судочинства. Відмовити у стягненні витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Положення частини першої статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто нормами ч.2 ст.1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

Згідно з коментованою ст.1187 ЦК України особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Правила ч.2 ст.1187 ЦК України вказують на дві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки - юридичну і матеріальну. Так, за юридичною ознакою володільцем визнається тільки та особа, яка володіє певним правом по відношенню до джерела підвищеної небезпеки. Таким правом може бути право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо. Згідно з матеріальною ознакою володільцем визнається той власник або інший титульний володілець джерела підвищеної небезпеки, який одночасно фактично його використовує, зберігає або утримує.

Якщо власник передає транспортний засіб іншій особі в технічне управління без належного правового оформлення, то суб`єктом відповідальності є власник транспортного засобу. Якщо ж особа керувала транспортним засобом по довіреності (на правовій підставі), то на неї покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду, а не на власника.

Згідно з ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може нести лише юридична особа або громадянин, що правомірно володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом на відповідній правовій підставі (здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав: договору оренди, довіреності тощо), використання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріальна, або юридична, ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) об`єктами, які створюють підвищену небезпеку. У разі якщо управління небезпечним об`єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (без відповідної правової підстави, наприклад управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не вийшов із володіння його безпосереднього володільця і саме він повинен відповідати за шкоду заподіяну належним йому на праві приватної власності транспортним засобом.

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. п.).

Оскільки, транспортний засіб марки "MAN TGA 18.430" реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час вчинення ДТП належав на правах власності відповідачу ТОВ "БАРІСТРАНС", а водій ОСОБА_1 керував ним перебуваючи з ТОВ "БАРІСТРАНС" в трудових відносинах, а тому саме останнє є відповідальним за шкоду заподіяну цим транспортним засобом позивачам.

Крім того, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барістранс" на користь ОСОБА_3 500000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_5 . Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барістранс" на користь ОСОБА_4 500000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті батька ОСОБА_5 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 16.05.2024 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2023 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті ОСОБА_5 . Зменшено розмір стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барістранс" на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_5 з 500000 гривень до 200000 гривень. Зменшено розмір стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барістранс" на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті батька ОСОБА_5 з 500000 гривень до 200000 гривень.

Враховуючи те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм; а також те, що питання щодо стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішено ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25.06.2024 року позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,247,257,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 1167,1187 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення виготовлено не пізніше ніж через десять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини цього рішення 09.10.2024.

Сторони:

Позивач ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Позивач ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , місце перебування: ДУ "Машівська виправна колонія (№9), с.Кустолово-Суходілка Полтавський район, Полтавська область, РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом