СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-ві/759/16/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року

суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ул`яновській О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про негайне відібрання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває позов ОСОБА_2 про негайне відібрання дитини

07.10.2024 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Ул`яновської О.В. , оскільки суддею вже здійснювався розгляд цивільної справи № 759/18906/23 про визначення місця проживання дитини, яка ознайомилася з усіма матеріалами справи, тому вже є сформована позиція та приймала участь у мирному врегулюванні спору за її участі, за результатами якого винесено в порядку ст. 204 ЦПК України ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, якою відновлено провадження та згідно ч. 4 ст. 204 ЦПК України передано справу на розгляд іншому судді згідно ст. 33 ЦПК України.

Суддя, некоректно поводить себе в судовому засіданні, постійно намагається перебити відповідача та його представника, не дає повно висловити свою правову позицію, безпідставно робить зауваження відповідачу та його представнику, тим самим створюється відчуття перебування під психологічним тиском зі сторони суду відносно відповідача, а також випливає, що характер дій судді спрямований на те, щоб вчиняти певні процесуальні дії замість позивача та водночас робить висновки за самого відповідача, нав`язуючи власну думку, яка як вважає далека від Закону.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про відвід судді Ул`яновської О.В. приходить до наступного висновку.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2024 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2024р. заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.40 ЦПК України Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

У відповідності до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу..

Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з Європейською Хартією "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Доведення наявності обставин для відводу покладається на сторону, яка заявляє відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

З поданої заяви та матеріалів справи не встановлено будь-яких обставин, що свідчать про те, що головуючий суддя не є безстороннім, неупередженим або не об`єктивним.

Обставини, зазначені в заяві відповідача , як підстави для відводу, не можуть викликати сумніви в упередженості судді, чи свідчити про її певну особисту заінтересованість у розгляді справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві як підстави для відводу, не підтверджені надлежними та допустимим доказами.

Відтак, заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. 36-40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ул`яновській О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про негайне відібрання дитини- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Петренко