Справа № 953/2717/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Муратової С.О.,
при секретарі - Драгані О.А.,
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2024, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 47).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін (а.с. 49).
13.05.2024 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Солонець С.М. на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 63-69).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адресу суду 09.08.2024 в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мехедок Т.С.., в якій він просить розглянути справу без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами. Аозовну заяву підтримують в повному обсязі (а.с. 132-135).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, 13.05.2024 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Солонець С.М. на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 63-69).
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно копії Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, ОСОБА_1 20.09.2019 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 16).
Рішенням Оболонського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: АТ «Універсал Банк», про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю задоволено; зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати ОСОБА_1 інформацію відносно власника картки АТ «Універсал Банк» («Monobank») за номером 000899, на яку 23.11.2023 було здійснено перекази грошових коштів у сумі 95200 грн. 00 коп., згідно квитанцій №ТН48-070К-Х43К-Т1А0 та №РК5Т-ВМ1Т-7Т2К-2410 від 23.11.2023, а саме: номер рахунку; прізвище ім`я, по батькові; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дані документа, що посвідчує особу: серія та номер паспорта громадянина України, орган, що видав документ та дата видачі документа, або серія та номер посвідки на тимчасове або постійне проживання, орган, що видав документ та дата видачі документа; адреса реєстрації місця проживання; контактні дані: номер телефону та/або адреса електронної пошти (а.с. 27-29).

Згідно повідомлення операційного директора АТ «Універсал Банк» Примаченко Т. від 06.03.2024 №БТ/1813 на ухвалу від 13.02.2024 по справі №756/1040/24, банк надає інформацію щодо фізичної особи клієнта АТ «Універсал Банк» з номером рахунку НОМЕР_4 , на який ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на яку 23.11.2023 було здійснено перекази грошових коштів у сумі 95200,00 грн., згідно квитанцій №ТН48-070К-Х43К-Т1А0 та №РК5Т-ВМ1Т-7Т2К-2410 від 23.11.2023, а саме: номер рахунку НОМЕР_7 ; прізвище ім`я, по батькові ОСОБА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; дані документа, що посвідчує особу: серія та номер паспорта громадянина України НОМЕР_8 , орган, що видав документ 6313, дата видачі документа 20.01.2021; адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_5 (а.с. 31-32).

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п.4.1. рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02.11.2004).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Тлумачення як ст.3 ЦК України загалом, так і п.6 ст.3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contrafactum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non conceditvenire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Схожий по суті висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах» (п.8.26).

Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що 23.11.2023 з рахунку позивача на рахунок відповідача здійснено переказ коштів на суму 50000,00 грн. Та 45200,00 грн. (а.с. 25, 26).

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17, від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19).

Тлумачення положень глави 83 ЦК України у системному зв`язку із визначеними у п.6 ст.3 ЦК України принципами справедливості, добросовісності та розумності свідчить, що при визначенні того чи підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, або якщо набуття відбулося у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача стверджує, що відповідач отримав грошові кошти у зв`язку з продажем криптовалюти на криптовалютній біржі на підтвердження чого надає скріншоти з сервісу «Electronic Exchange Office» (EL-CHANGE), з яких вбачається, що ордер на продаж криптовалюти створений 23.11.2023 о 11:29:51 год., сума 95200 грн., нікнейм покупця «exboss24», спосіб оплати «Monobank», ордер виконано, вдало продано 2,457.40 USDT (а.с. 77, 78), що відповідає даті, часу та сумі, вказаним у квитанціях на переказ коштів позивачем відповідачу (а.с. 23, 24).

Згідно п. 3.1 Умов сервісу «Electronic Exchange Office» (EL-CHANGE), предметом даної угоди є послуги по обміну електронних валют шляхом Р2Р платежів між фізичними особами (а.с. 73-76).

Операції з купівлі-продажу криптовалюти на крипотовалютних біржах можуть здійснюватись, зокрема, шляхом P2P переказів. P2P переказ - це процес переміщення коштів з однієї картки фізособи на іншу. Гроші можна переказати безпосередньо від відправника одержувачу за допомогою спеціальних платформ, банківських програм або сервісів.

В ході розгляду справи позивач та його представник не повідомили, кому були призначені кошти на суму 95200,00 грн., які як позивач зазначає були помилково переведені відповідачу, а також пояснити звідки позивачу відомі номер картки чи рахунку відповідача, на який ним здійснено переказ.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач, добровільно та послідовно, за відсутності будь-якої помилки, в тому числі рахункової, передав кошти відповідачу, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), та за відсутності доказів договірних умов щодо їх подальшого повернення або недобросовісності відповідача, а тому поведінка позивача є суперечливою, оскільки останній вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків, що у свою чергу виключає задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №185/446/18, де змінюючи рішення суду в частині мотивів його прийняття, Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, проте помилився щодо мотивів такої відмови. Зокрема, апеляційний суд не звернув уваги, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Позивач у справі, неодноразово перераховуючи кошти відповідачу у період із серпня 2017 року до грудня 2017 року, знав, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків), що унеможливлює задоволення позовних вимог і стягнення коштів.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п.113, 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що позивач, добровільно передав кошти відповідачу, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), а тому поведінка позивача є суперечливою, оскільки останній вільно і без помилки погодився на безпідставну передачу коштів і відповідно настання невигідних для себе наслідків, що у свою чергу виключає можливість задоволенню позовних вимог про стягнення грошових коштів.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що позивач переказав на рахунок відповідача грошові кошти добровільно, знаючи, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), вільно і без помилки погодився на таку передачу коштів і відповідного настання невигідних для себе наслідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 таких коштів у розмірі 95200 грн., та процентів за користування грошовими коштами у сумі 5045,60 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, позовні вимоги в частині стягнення сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК Ураїни, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Мехедок Тетяною Сергіївною до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне Товариство «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування чужими грошовими коштами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Мехедок Тетяна Сергіївна (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_3 ).

Представник відповідача: ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: м. Харків, провулок Поштовий, буд. 5).

Третя особа: Акціонерне Товариство «Універсал Банк»(ЄРДПОУ: 2113335, адреса: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19).

Суддя С.О. Муратова