Справа № 346/6968/23
Провадження № 22-ц/4808/1145/24
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Кузнєцова В.В.

за участю представника відповідача адвоката Чобанюка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Калинюка О. П. в м. Коломиї Івано-Франківської області, у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з колишнього подружжя,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання одного з колишнього подружжя.

Позов мотивований тим, що 07 червня 2022 року він уклав шлюб із відповідачкою. У шлюбі у них народилося четверо дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2023 року їхній шлюб розірвано, а малолітню дочку ОСОБА_6 залишено проживати із відповідачкою. На підставі судового наказу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу). Сплачувати аліменти у повному обсязі (4248 грн) він не має змоги, у зв`язку з чим кожного місяця йому нараховується борг за аліментними зобов`язаннями. Зазначав, що він є непрацездатним, особою з інвалідністю першої «Б» групи, потребує постійного стороннього догляду, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, розмір якої становить 2760 грн. Крім того, у нього наявні проблеми зі здоров`ям, а тому потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, консультацій лікарів, санаторно-курортного лікування. Однак пенсії не вистачає навіть на їжу та ліки, не кажучи вже про проходження лікування, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 листопада 2023 року безстроково.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн судових витрат.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, встановив, що позивач не є особою, яка потребує матеріальної допомоги від відповідачки, а відповідачка у свою чергу не є такою, що може таку допомогу надавати, у зв`язку з чим дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду ухвалено на користь відповідачки, суд ухвалив стягнути з позивача витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу у справі у розмірі 3000 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що хоч формально він і отримує дохід, який відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму, однак такий не здатний забезпечити навіть його базові потреби, такі як харчування, придбання ліків тощо. Крім того, зі своєї пенсії по інвалідності він повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх доньок. За станом здоров`я працювати не може, оскільки є особою з інвалідністю і потребує постійного стороннього догляду, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що він не є особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції помилково стягнув із нього на користь відповідачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, оскільки він є особою з інвалідністю І групи і такі витрати сліб компенсувати за рахунок держави в порядку, встновленому КМУ.

Просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Позиція інших учасників справи

Відповідачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Чобанюк М. М. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Апелянт у судове засідання не з`явився, був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянта.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2002 року.

У шлюбі у них народилося четверо дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області рішенням від 05 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвав. Малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ухвалив залишити проживати з матір`ю ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 06 травня 2023 року (а.с. 9).

Згідно із судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 присуджено стягувати аліменти щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) позивача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с.11).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0732032, ОСОБА_1 повторно встановлено першу «Б» групу інвалідності без переогляду, причина інвалідності: загальне захворювання, дата огляду: 07 червня 2016 року. Висновок про умови та характер праці: потребує постійного стороннього догляду (а.с. 6)

Відповідно до довідки про доходи № 4936 8796 9693 1996, виданої Коломийським об?єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, загальна сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року складає 16 560 грн (щомісячний розмір пенсії 2760 грн). (а.с. 7).

Згідно із довідкою Структурного підрозділу «Поліклініка» КНП «Коломийська ЦРЛ» від 27 листопада 2023 року № 344, ОСОБА_1 перебуває на лікуванні в сателітному центрі нефрології та ділаізу з 2016 року, отримує сеанси гемодіалізу 12 год на тиждень (а.с. 12).

Довідкою старшого державного виконавця Коломийською ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 102380 від 15 грудня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_2 у жовтні та у листопаді 2023 року не отримували аліменів від ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 33).

Згідно з даними виписок з нефрологічного відділення КНП «ІФОКЛ ІФ ОР», ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 мають проблеми із нирками та періодично проходять стаціонарне лікування в нефрологічному відділенні (а.с. 34-43).

Відповідно до довідок про доходи від 11 січня 2024 року загальний нарахований дохід ОСОБА_2 на посаді продавця-консультанта за червень, липень 2023 року склав 14 792 грн, за серпень 2023 року - 4 516, 67 грн, за серпень-жовтень 2023 року - 9 380, 35 грн, за жовтень-грудень 2023 року - 15 251, 90 грн (а.с. 51-54).

Згідно із наказом ФОП ОСОБА_7 від 05 березня 2024 року, продавця-конусльтанта ОСОБА_2 звільнено з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (а.с. 82).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 в обгрунтування своїх позовних вимог зазначав, що є особою з інвалідністю І групи, у звязку з чим отримує пенсію по інвалідності, однак розмір пенсії не забезпечує навіть його базові потреби, а тому просив стягнути із його колишньої дружини аліменти на його утримання.

Правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 759/6629/19 наведено правовий висновок, згідно якого, чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Крім того, у згадуваній постанові Верховний Суд зазначив, що факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаютьсясторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивач не довів, що потребує матеріальної допомоги і що відповідачка має можливість надавати йому таку допомогу.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, матеріалами справи дійсно підтверджується, що позивач є особою з інвалідністю І «Б» групи, інвалідність йому встановлена за час його перебування із відповідачкою у шлюбі. Єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності, щомісячний розмір якої становить 2760 грн. Водночас будь-які докази на підтвердження понесених витрат позивача на проживання, лікування чи обстеження у матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості зробити висновок, що розмір пенсії не здатен забезпечити йому достатній рівень життя. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач не довів й ту обставину, що ОСОБА_2 може надавати йому матеріальну допомогу. При цьому, відповідачкою до суду першої інстанції надано документи, які підтверджують, що вона є особою працездатного віку, однак з нею проживають та забезпечуються діти, які мають значні проблеми зі здоров`ям , а у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Як встановлено судом, на час розгляду справи вже не працює.

У судовому засіданні представник відповідача посянив, що фактично сім`ї допомагає фінансово бабуся, мати відповідача, яка перебуває за кордоном на заробітках.

Отже, доводи позивача про можливість відповідачки сплачувати на його користь аліменти є виключно припущеннями та не підтверджені жодними належними та допустими доказами. Таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що він звільнений від сплати судових витрат, не заслуговують на увагу та суд першої інстанції надав їм правильну оцінку. Так, судом правомірно враховано, що ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю І групи звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та не звільняється від відшкодування витрат на правничу допомогу, тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/3278/20 (провадження № 61-17281св21).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк