КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/6361/19

номер провадження 22-ц/824/7538/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року /суддя Журибеда О.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: - визнати інформацію, поширену в групі ОСББ «Чаадаєва -2» через мобільний онлайн додаток «Вайбер»: - публічну фразу «Что могу сказать - гандон ты, ОСОБА_1» такою, що є образливою та принижує його честь, гідність та ділову репутацію; - зобов`язати ОСОБА_2 перерахувати ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000, 00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено./т. 2 а.с. 151-156/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з ідентичними апеляційними скаргами, зареєстрованими 26.01.2024 р. за вх№11759 та від 02.02.2024 р. за вх№15083, які апеляційний суд розглядає як одну, в якій просив рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач не заперечував створення групи в додатку вайбер «ОСББ Чаадаєва-2» та складу учасників, а також того що на адресу апелянта спірна фраза була висловлена публічно. Допитані в суді свідки також підтвердили що інформація була прочитана багатьма, сприйнята як брутальне, образливе і принизливе висловлювання у непристойній формі, що в подальшому викликало негативне ставлення до апелянта та усунення його від активної участі у прийнятті рішень загальних зборів. Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не дослідив всіх матеріалів у даній справі. Інформація поширена публічно, мала негативний вплив, а тому позов є обґрунтованим.

ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я, яке апеляційним судом відхилено, оскільки сторони з моменту відкриття провадження у справі мали можливість обмінятись відзивами, висловити позицію з приводу справи, нових обставин ним не повідомлено, тому, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСББ «Чаадаєва-2», місцезнаходження: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2б, провело державну реєстрацію 27.01.2009 року (а.с. 13).

Як вбачається зі скріншотів мобільного додатку «Вайбер», адміністратор групи «Katerina» створила групу «ОСББ Чаадаєва-2», до якої увійшло 86 учасників - співвласників «ОСББ Чаадаєва-2» (а.с. 14-16).

17.10.2018 року позивачем через додаток «Вайбер» в групу «ОСББ Чаадаєва-2» було надіслано фотографію заяви до Правління ОСББ «Чаадаєва-2» з проханням надати ряд інформації (а.с. 27).

Після надісланої позивачем в групу заяви, інший учасник цієї групи « ОСОБА_3 » 19.10.2018 року надіслав в групу повідомлення про те, що: «Через неделю два месяца как ОСОБА_1 не платит (по новому) - в суд», на яке в вищезазначену групу ОСОБА_1 відповів повідомленням наступного змісту: «ОСОБА_1 будет платить только по решению суда» (а.с. 29).

19.10.2018 року один із співвласників будинку «ОСББ «Чаадаєва-2», який зареєстрований в групі як « ОСОБА_4 » у мобільному додатку «Вайбер» створеного між співвласниками ОСББ «Чаадаєва-2» написав текстове повідомлення в якому висловився у бік позивача: «Что могу сказать - гандон ты, ОСОБА_1» (а.с. 30).

В подальшому позивач надіслав повідомлення адресоване відповідачу: « ОСОБА_4 жду от Вас извинения в мой адрес за слово «гандон», на що відповідач відповів «Можете подать на меня в суд, посколько мнение мое твердое» (а.с. 36).

Відмовляючи у позовних вимогах, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 32 Конституції України якою передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, наддавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що висловлювання вказані у мессенджері «Вайбер» 19.10.2018 року завдали шкоди його діловій репутації, принизили честь та гідність та, що ці слова є образливими і принизливими з точки зору їх тлумачення та розуміння, внаслідок чого було понесену моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що інформація була прочитана багатьма учасниками групи, спірна фраза мала образливе і принизливе висловлювання у непристойній формі, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що шкоду від оціночного судження, висловленого у непристойній формі, треба довести.

Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, якій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загально-соціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності, а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги щодо негативного впливу інформації на стан позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Довідка індивідуальної психологічної консультації, надана позивачем за зверненням після події зі спливом п`яти місяців, не свідчить про причинно-наслідковий зв`язок опублікованої інформації 19.10.2018 року з сеансами прийому психолога у лютому 2019 р., не містить підстав звернення, а отже і не є доказом понесеної моральної шкоди, оціненої позивачем у 500 000 грн.

Так, законодавство України звільняє від відповідальності за висловлювання оціночних суджень, якщо тільки такі судження не є образою, висловленою в брутальній і принизливій формі. Частинами першою і другою статті 30 ЗУ "Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи в тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та в такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду, в разі її доведення належними та допустимими доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: