Справа № 758/6557/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частки витрат на утримання та обслуговування квартири, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Овчаренка І.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за утримання та обслуговування квартири АДРЕСА_1 , в загальному розмірі 29 377,46 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою є співвласниками в рівних частках (по 1/2) квартири АДРЕСА_1 . Однак позивач, починаючи з 2015 року особисто (одноособово) несе витрати на сплату всіх комунальних послуг спільної квартири та жодного разу не отримав від другого співвласника будь-якої компенсації по таких оплатах. Таким чином, оскільки відповідачем не виконуються належним чином зобов`язання по утриманню спільного майна та не сплачуються грошові кошти за комунальні послуги, наявні підстави для стягнення половини вартості понесених позивачем витрат в судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023 головуючим суддею у справі було визначено ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 15.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 18.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, оскільки згідно з наказом №3/02-02 від 11.01.2024 суддю Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3. відраховано зі штату Подільського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О .

Ухвалою суду від 30.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

17.07.2024 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідачка позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що вона та їхні з позивачем спільні діти не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , вона як співвласник квартири не отримує та не користується жодною із послуг, які на даються ОСББ «БІЛИЦЬКА 20», а також не є споживачем електричної енергії.

22.07.2024 представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідачкою у відзиві зазначені аргументи, які не підтверджені жодними належними доказами. Позовні вимоги він підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками в рівних частках (по 1/2) квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим.

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц сформовано висновок про те, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 13.03. 2019 у справі №521/3743/17-ц та від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц.

Як встановлено судом, протягом 2019-2022 років позивачем, як співвласником квартири, були понесені витрати за утримання та обслуговування вказаної вище квартири в загальному розмірі 29 377,46 грн., з яких: 21 123,90 грн. - грошові кошти, сплачені на користь ОСББ «БІЛИЦЬКА 20» за період з листопада 2019 року по липень 2022 року; 8 253,56 грн. - грошові кошти, сплачені за спожиту електричну енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних платіжних інструкцій, зі змісту яких, зокрема, вбачається, що платником є ОСОБА_1 .

Суд визнає вказані платіжні документи належними та допустимими доказами, оскільки

сумнівів щодо їх належності та допустимості у суду немає, а доказів протилежного відповідачем не доведено.

При цьому суд не приймає до уваги доводів відповідача, наведених у відзиві, про те, що вона не користується жодною із послуг, які надаються ОСББ «БІЛИЦЬКА 20» у квартирі АДРЕСА_1 , співвласником якої вона є, оскільки згідно з вимогами ст.322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Існування обставин, із якими закон пов`язує можливість не виконувати вказаний вище обов`язок, відповідачем не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Із урахуванням наведеного, суд вважає доведеними твердження позивача про те, що відповідач, як співвласник квартири, не виконує свого обов`язку щодо утримання та обслуговування спільного нерухомого майна.

Всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати (компенсації) позивачу понесених ним витрат на утримання спільного майна.

На підставі викладеного суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати від іншого співвласника відшкодування (право зворотної вимоги) витрат на утримання спільного житла у загальному розмірі 29 377,46 грн., що складає 1/2 (половину) понесених позивачем витрат на утримання спільного майна, а тому позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частки витрат на утримання та обслуговування квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за утримання та обслуговування квартири АДРЕСА_1 , в загальному розмірі 29 377 (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят сім) гривень 46 копійок, а саме:

- сплачені на користь ОСББ «БІЛИЦЬКА 20» за період з листопада 2019 року по липень 2022 року грошові кошти у розмірі 21 123 (двадцять одна тисяча сто двадцять три) гривні 90 копійок;

- сплачені за спожиту електричну енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року грошові кошти у розмірі 8 253 (вісім тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 29.07.2024.

Суддя О. О. Ковбасюк