Справа № 466/9407/24
Провадження № 2/466/2727/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 жовтня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря Мошовської М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

встановив:

17.09.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явив в суд позовну заяву до ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача на користь Позивача ФОП ОСОБА_1 завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 15707,60 (п`ятнадцять тисяч сімсот сім гривень, 60 копійок); витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 1211,20(одна тисяча двісті одинадцять гривень), а також покласти витрати на правову допомогу в розмірі 16352,00 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят дві гривні) покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ПАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Транспортні системи» було укладено Договір добровільного страхування №-14-01/37 від 01.11.2022 року (договір Каско), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортному засобу та причепа.

05.07.2023 року приблизно о 11 год.00 хв. ОСОБА_2 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 774км в Мукачівському районі Закарпатської області керуючи автомобілем марки «Toyota camry» д.н.з. НОМЕР_1 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував за її змінами, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault T460» д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, порушивши вимоги п. 2,3-Б, 16.11 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 01.08.2023 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі страхового акту №2304712-1 за Договором страхування №-14-01/37 від 01.11.2022 року ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на корись потерпілого, у розмірі 31 536,60гривень, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 25.07.2023 №32570.

Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 31 536,60 гривень.

Цивільно-правова відповідальність Відповідала як водія транспортного засобу «Toyota camry» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована за Полісом ЕР Уз 21155554 в ПАТ "СК "УСГ", відповідно до якого встановлена франшиза становить 2000.00грн. то керуючись ст.ст. 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», ст. 993, ч.1 ст. 1191 ЦК України, ст. 27 ЗаконуУкраїни «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ "СК "УСГ' з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

ПАТ "СК "УСГ" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом ЕР № 21403535- згідно умов полісу страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 15829,00 грн.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням ПАТ "СК "УСГ" склала: 15707,60 гривень, (франшиза - 2000,00 грн. - фізичний знос деталей 13707,60 грн. = 15707,60 грн.)

15.04.2024 року, між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 18.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(а.с.55).

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник заявника не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 05.07.2023 року приблизно о 11 год.00 хв. ОСОБА_2 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 774км в Мукачівському районі Закарпатської області керуючи автомобілем марки «Toyota camry» д.н.з. НОМЕР_1 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував за її змінами, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault T460» д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по головній дорозі.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Renault T460» д.н.з. НОМЕР_2 , причіпу д.н.з. НОМЕР_3 було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 01.03.2023 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_2 було укладено Поліс № 214035354 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «СК» УСГ» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota camry» д.н.з. НОМЕР_1 сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на вищевказане, позивач звернувся до Відповідача з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с.46).

Відповідальність винуватця застрахована ПАТ «СК» «УСГ» Поліс ЕР №214035354 відповідно до якого франшиза становить 2000,00грн. ПАТ «СК «УСГ» сплатила ПАТ «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 15829,00грн, різниця невідшкодованої суми становить 15707,60грн.Таким чином винуватець ДТП повинен відшкодувати фактичний розмір шкоди у розмірі 15707,60грн.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом "б" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 01.08.2023 року, Відповідач керуючи автомобілем марки «Toyota camry» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault T460» д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3

Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на вищезазначене в розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу.

З метою досудового врегулювання спору, Відповідачеві було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку.

Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України.

Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному вебсайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 був вимушений звернутись до АО «АДВОКАТУС» в особі голови адвоката Хобти Ю.М. за наданням правничої допомоги та сплатив його послуги у розмірі 16352,00грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 25.05.2024 №25-05 (а.с.48-49), додатковою угодою №0509 до договору про надання правової допомоги та актом приймання-передачі правової допомоги (а.с.50).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи виконані роботи, складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 216352,00гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За встановлених судом обставин, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повністю.

Крім того, з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1221,20грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 259, 263- 265, 280-283,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_4 ) на користь ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 15707,60 (п`ятнадцять тисяч сімсот сім гривень, 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 1211,00 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 16352,00(шістнадцять тисяч триста п`ятдесят дві гривні 00 коп.)

Позивач: ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ), місце знаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_4 ), АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова