ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 941/584/22

провадження № 22-ц/4809/1207/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

за участі секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи Сільськогосподарський кооператив «Костівський», Петрівська селищна рада, Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2024 року у складі судді Колесник С.І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб Сільськогосподарського кооперативу «Костівський», Петрівської селищної ради та Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов`язання повернути майно.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_3 зазначав, що на початку червня 2022 року позивачу з особистих спостережень стало відомо, що ОСОБА_2 здійснює ремонт корівника по АДРЕСА_1 , який належить до пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія».

Позивач відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 13.12.2001 серія НОМЕР_1 , виданий Червонокостянтинівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, є співвласником майна пайового фонду СВК «Росія», та отримує орендну плату за оренду належної йому частки майна.

При зверненні 27.06.2022 з письмовою заявою до правління Сільськогосподарського кооперативу «Костівський», який є правонаступником СВК «Росія» та орендує майно пайового фонду, позивач отримав відповідь, що дійсно ОСОБА_2 намагається незаконно заволодіти корівником, відремонтувати його, здійснити підключення електроенергії та оформити земельну ділянку для його обслуговування, будь якого рішення (дозволу) на використання ОСОБА_2 корівника, СВК «Росія», СК «Костівський» чи рішенням власників майнових паїв СВК «Росія», не надавалося.

Із наданої позивачу інформації вбачається, що ОСОБА_2 в порушення вимог чинного законодавства щодо порядку виділення та передачі майна у особисту власність, отримав майно, в тому числі корівник ДСК, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , із пайового фонду КСП СВК «Росія» відповідно до протоколу № 1 загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року, який згідно рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2014 року у справі № 400/1126/13-ц визнано недійсним (рішення набрало законної сили 24.04.2014 року згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24.04.2014 року).

Зазначеним рішенням також зобов`язано ОСОБА_2 , за актом приймання передачі майна, передати СВК «Росія» майно пайового фонду майна Колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», яке є спільною частковою власністю громадян, для включення його до складу орендованого майна, в тому числі Корівник ДСК, 2002 року на суму 27 871 гривні.

Під час розгляду зазначеної вище справи в суді та при виконанні вище зазначеного судового рішення, тобто поверненні корівника в СВК «Росія», ОСОБА_2 приховав ту обставину, що 31.05.2013 ним зареєстровано право власності на своє ім`я на корівник, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Як підставу для реєстрації ОСОБА_2 надав виписку з протоколу № 1 від 16.03.2013 виданого загальними зборами трудового колективу СВК «Росія» та акт приймання передачі майна, яке виділене в натурі згідно свідоцтва про право власності на майновий пай від 16.03.2013. Зазначені відомості підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2020 року № 232284159.

Крім цього, ОСОБА_2 05.06.2013, зареєструвавши право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у відповідності до п.5 ч.1 ст.15 та ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на час проведення реєстрації, отримав на своє ім`я свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 на вказаний корівник, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9, яке видано 05.06.2013 Реєстраційною службою Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Підставою для реєстрації права власності та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме корівник, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9, власником якого зазначений ОСОБА_2 , є протокол № 1 від 16.03.2013 виданий загальними зборами трудового колективу СВК «Росія», який за рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2014 року визнаний недійсним.

Однак, відповідач використовує зазначене свідоцтво, як правовстановлюючий документ, при цьому безпідставно фактично заволодів корівником, розташованим в

АДРЕСА_1 , після його офіційного повернення.

З інформації СК «Костівський» від 29.06.2022, позивачу стало відомо, що відповідач звернувся до Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування корівника розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви надав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.06.2013 року індексний номер 4408127, а саме на будівлю корівника за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 08.10.2020 року № 196/7 ОСОБА_2 надано такий дозвіл.

Рішенням Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 13 листопада 2020 року № 423/7 скасовано рішення сільської ради від 08.10.2020 року № 196/7 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».

Вищезазначені дії відповідача свідчать про те, що він вважає себе власником спірного корівника, користуючись при цьому наявним у нього свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, а отже не визнає ту обставину, що він за рішенням суду втратив право власності на спірний корівник.

Оскільки ОСОБА_2 не отримував згоди усіх співвласників на передачу йому корівника, він незаконно заволодів ним, чим порушив непорушне право співвласників на власність, в тому числі і право позивача ОСОБА_1 , як співвласника.

В результаті незаконного заволодіння корівника, який є майном спільної часткової власності, відповідач ОСОБА_2 позбавляє позивача як права на власність належної позивачу частки цього корівника, так і позбавляє позивача права на отримання орендної плати, яку йому систематично виплачує СК «Костівський» (попередня назва СВК «Росія»).

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив:

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області Іщенка Віталія Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2871422 від 05.06.2013 (номер запису про право власності: 1182380) та з 05.06.2013 року припинити право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю корівника розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9);

- зобов`язати ОСОБА_2 повернути будівлю корівника до пайового фонду майна КСП СВК «Росія» шляхом передачі його Сільськогосподарському кооперативу «Костівський» за актом приймання передачі;

- стягнути з відповідача судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2024 року позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області Іщенко Віталія Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2871422 від 05.06.2013 року (номер запису про право власності: 1182380), на підставі якого 05.06.2013 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , та з 05.06.2013 року припинити право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю корівника розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9).

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути будівлю корівника, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія» шляхом передачі його Сільськогосподарському кооперативу «Костівський» за актом приймання - передачі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 1984 грн. 80 коп.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач, інтереси якого представляє адвокат Константінов О.Ф., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що воно підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Зорема представник відповідача зазначав, що позивач, на підставі Свідоцтва серії НОМЕР_1 від 13.12.2001, має право на майновий пай КСП СВК «Росія» в розмірі 2813,00 гривень, що становить 0,08% від загальної вартості майна пайового фонду 3509461,00 гривень.

В той же час, інформації про будь яке індивідуально визначене майно пайового фонду вказане Свідоцтво не містить. Відомостей про набуття позивачем права власності на нерухоме майно - спірний корівник чи на частку в цьому корівнику, матеріали справи не містять.

Вказував, що матеріалами справи також не підтверджується звернення позивача, як власник майнового паю, до комісії з організації вирішення майнових питань про виділення їхнього майна в натурі, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність порушеного права позивача у виниклих правовідносинах.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 05.10.2020 року по справі № 607/2905/18, постанову Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, постанову Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2023 року у справі № 680/243/22, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту відповідно до викладених у позовній заяві позовних вимог - не є належним та ефективним способом захисту позивача, оскільки, за умови задоволення позову, позивач не набуде та не відновить право власності чи право користування спірним нерухомим майном, оскільки він ніколи не був володільцем зазначених прав.

Також, на думку представника відповідача, висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява представником позивача подана 08.07.2022 року, таким чином передбачений законом строк звернення до суду позивачем не було пропущено є помилковим, оскільки позовні вимоги пов?язані з фактичними обставинами які мали місце в 2013 році. З огляду на зазначене позивачем пропущено строк позовної давності, який починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи тотожні тим, що зазначені в позовній заяві, ОСОБА_1 вказував, що спірний корівник на даний час належить до пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», тобто належить його співвласникам, а ОСОБА_2 його безпідставно присвоїв собі.

Вважає, що відповідач безпідставно зазначає в апеляційній скарзі про обрання ним неналежного способу захисту своїх інтересів, однак він в позовній заяві належним чином обґрунтував обраний спосіб захисту своїх інтересів, а рішенням суду визначено підстави для обрання ним саме такого способу захисту своїх інтересів, як скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов`язання повернути майно.

Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

ОСОБА_2 , відповідно до протоколу № 1 загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року, отримав в натурі майно, в тому числі корівник ДСК, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , із пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія».

Протокол № 1 загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року згідно рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2014 року у справі № 400/1126/13-ц було визнано недійсним (рішення набрало законної сили 24.04.2014 року згідно рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.04.2014 року).

Зазначеним рішенням також зобов`язано ОСОБА_2 , за актом приймання передачі майна, передати Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Росія» майно пайового фонду майна Колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», яке є спільною частковою власністю громадян, для включення його до складу орендованого майна, в тому числі Корівник ДСК, 2002 року на суму 27871 гривню.

В результаті примусового виконання зазначеного рішення, за виданим Петрівським районним судом виконавчим листом від 24.04.2014 року, Відділом ДВС Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області 04.11.2014 виконано рішення в частині передачі ОСОБА_2 корівника ДСК 2002 року на суму 27871 грн. Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Росія», що підтверджується актом державного виконавця від 04.11.2014. Зазначений акт містить в тому числі підпис ОСОБА_2 .

Факт передачі корівника ОСОБА_2 Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Росія» також підтверджується актом прийому-передачі майна від 04.11.2014 року складеним комісією призначеною розпорядженням голови СВК «Росія» від 10.06.2014, № 110. Зазначений акт містить в тому числі підпис ОСОБА_2 .

31.05.2013 ОСОБА_2 зареєстрував право власності на своє ім`я корівник, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Як підставу для реєстрації ОСОБА_2 надав виписку з протоколу № 1 від 16.03.2013 року виданого загальними зборами трудового колективу СВК «Росія» та акт приймання передачі майна, яке виділене в натурі згідно свідоцтва про право власності на майновий пай від 16.03.2013. Зазначені відомості підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2020 за № 232284159.

ОСОБА_2 05.06.2013, зареєструвавши право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст.15 та ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на час проведення реєстрації, отримав на своє ім`я свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 на корівник розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9, яке видано 05.06.2013 Реєстраційною службою Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Відповідач звернувся до Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування корівника розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви надав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.06.2013 індексний номер 4408127, а саме на будівлю корівника за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 08.10.2020 за № 196/7 ОСОБА_2 надано такий дозвіл.

З метою припинення виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для обслуговування корівника, за заявою керівництва СВК «Росія», рішенням Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 13 листопада 2020 за № 423/7 скасовано рішення сільської ради від 08.10.2020 за № 196/7 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».

Позивач відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 13.12.2001 серія НОМЕР_1 , виданий Червонокостянтинівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, є співвласником майна пайового фонду СВК «Росія» та має право на майновий пай КСП СВК «Росія» в розмірі 2813,00 гривень, що становить 0,08% від загальної вартості майна пайового фонду 3509461,00 гривень.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду вказала на те, що захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Необхідність скасуватння рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень й припинення права власності на будівлю корівника та покладення обов`язку на відповідача повернути будівлю корівника до пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», шляхом передачі його СК «Костівський», позивач обґрунтовував порушенням своїх прав як учасника спільної часткової власності реорганізованого СВК «Росія».

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що в результаті незаконного заволодіння корівника, який є майном спільної часткової власності, відповідач ОСОБА_2 позбавив позивача ОСОБА_1 права на частку у цьому майні як співвласника майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія» відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП від 13.12.2001.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (далі Порядок), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253, та Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі - Рекомендації).

У статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.

За змістом статті 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями передбачений і Указом Президента України від 03 грудня 1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».

Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Відповідно до пункту 9 Порядку виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку).

За змістом пунктів 15, 16 Порядку виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 10 Порядку, з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, зокрема: визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення не витребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями.

Порядок виділення частки майна також визначено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій, згідно з якими, зокрема: співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об`єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній часткові власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, в тому числі грошової компенсації вартості його частки.

Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 (62/2001) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» забезпечено вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша статті 717 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 567/862/19 (провадження № 61-9138св20) вказано, що норми ЦК України не вимагають згоди інших співвласників майнових паїв на укладення договору дарування майнового паю, оскільки до виділення майна в натурі особі на наявні у нього свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у передбаченому законом порядку конкретного майна він та інші члени колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна.

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 набув у власність майнові паї на підставі договорів дарування, укладених у письмовій формі та посвідчених нотаріально.

Згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства №№ 214047- 214053, виданих 5 та 10 жовтня 2012 року Червонокостянтинівською сільською радою ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», а його частки, відповідно, становлять 0,59%; 0,39%; 0,50%; 0,26%; 0,32%; 0,52%; 0,34%; 0,30% - всього 3,32 %, а у грошовому виразі 113237 грн.

Встановлено, що правочин щодо виділення майнових паїв в натурі у вигляді нерухомеого майна, в тому числі і корівника, вчинений на підставі рішення загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013.

31.05.2013 ОСОБА_2 зареєстрував право власності на своє ім`я на виділений йому корівник на підставі виписки з протоколу № 1 від 16.03.2013, виданого загальними зборами трудового колективу СВК «Росія» та акту приймання передачі майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2020 за № 232284159, рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області Іщенка В.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2871422 від 05.06.2013 року (номер запису про право власності: 1182380), зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на будівлю корівника, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2014 у справі № 400/1126/13-ц, яке набрало законної сили, було визнано недійсним протокол № 1 загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 в частині виділення майна в натурі ОСОБА_2 .. Забов`язано ОСОБА_4 передати виділене йому майно, в тому числі корівник, - СВК «Росія».

Таким чином, державна реєстрація ОСОБА_4 права на спірний корівник було здійснено до ухвалення судового рішення про визнання недійсним рішення, на підставі якого було вчинено таку реєстрацію.

В свою чергу, у матеріалах справи відсутні докази реалізації позивачем ОСОБА_1 свого права натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія» відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП від 13.12.2001, серія НОМЕР_1 в розмірі 2813,00 гривень, що становить 0,08% протягом 21 року.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, отже, вимога про скасування державної реєстрації на спірне майно може бути заявлена як однією зі сторін правочину на підставі якого вона було набуто, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено.

Позивач в поданному позові вказав, що в результаті незаконного заволодіння корівника, який є майном спільної часткової власності, відповідач ОСОБА_2 позбавив його права на власність належної частки цього корівника та права на отримання орендної плати, яку йому систематично виплачує СК «Костівський».

Проте в матеріалах справи відсутні докази як про отримання позивачем орендної плати за майновий пай так і сам договір оренди майного паю (пайового фонду), укладаний з СК «Костівський».

Крім того, як убачається з матеріалів справи загальна вартість майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія» складає 3509461 грн, вартість виділеного відповідачеві корівника - 27871 грн, а вартість майнового паю позивача становить 2813,00 грн, що відповідає 0,08% від загальної вартості майна пайового фонду.

Тому, позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право на пай натурою, грішми або цінними паперами із майнового фонду, розмір вартості якого після виділення будівлі корівника складає 3 481 590 грн (3 509 461- 27871=3481590).

З огляду на це, висновок суду першої інстанції про порушення прав позивача оспорюваним рішенням державного реєстратора є помилковим, а тому підстави для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2871422 від 05.06.2013 (номер запису про право власності: 1182380) права власності на будівлю корівника за ОСОБА_2 та припинення право власності - відсутні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постановах ВС від 13.10.2921 у справі № 669/1307/18 та від 08.04.2024 у справі № 379/1621/17.

Вимоги позивача про повернення будівлі корівника до пайового фонду КСП СВК «Росія», шляхом передачі його Сільськогосподарському кооперативу «Костівський» за актом приймання передачі є похідними від вимог про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби, тому за відсутності підстав для задоволення первісної вимоги у похідних вимогах має бути відмовлено.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов`язання повернути майно.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наслідки розгляду справи та вимоги ст. 141 ЦПК України, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2977 грн. 20 коп. підлягає компенсації за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб Сільськогосподарського кооперативу «Костівський», Петрівської селищної ради та Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов`язання повернути майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2977 грн. 20 коп. в рахунок компенсації сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич