головуючий у суді І інстанції Коваленко І.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 6 березня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України», Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК «УНІКА») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд: стягнути з останнього на користь ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування у розмірі 294 913,36 грн та судові витрати у розмірі 4 423,70 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 липня 2020 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (далі - договір страхування) № 370013/4057/0000007, предметом якого є страхування транспортного засобу «БМВ», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 .

18 грудня 2020 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу під керування водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ЗАЗ-ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/86/21 дана ДТП сталась з вини водія ОСОБА_1 унаслідок порушення ним Правил дорожнього України.

За звітом про оцінку № 14836 від 3 грудня 2021 року (дата оцінки - 18 грудня 2020 року), складеного ТОВ «СЗУ Україна» вартість відновлювального ремонту та матеріальний збиток становить 308 711,08 грн. Згідно рахунку СТО ТОВ «АВТ Баварія Київ» № DBL00002273 від 21 грудня 2020 року вартість ремонту склала 300 913,75 грн, за актом виконаних робіт) ТОВ «АВТ Баварія Київ» № DBL00002188 від 7 березня 2021 року, загальний розмір відновлювальних робіт склав 294 913,36 грн.

Відповідно до умов договору страхування, на підставі страхових Актів ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило на СТО виплату страхового відшкодування у розмірі 294 913,36 грн: 21 січня 2021 року здійснено виплату 240 731 грн, що становить 80% страхового відшкодування від рахунку СТО (платіжне доручення № 195799), 19 листопада 2021 року доплату у розмірі 54 182,36 грн на підставі АВР (платіжне доручення № 260521).

Вказується у позові, що до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право на отримання від ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП не була застрахована, згідно довідки НПУ та Центральної бази МТСБУ.

Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1192 Цивільного Кодексу (ЦК), ст. 27 Закону України «Про страхування», просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 6 березня 2024 року позов ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України», Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на відшкодування страхової виплати у розмірі 294 913 грн 36 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» судовий збір у сумі 4 423 грн 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Проц А.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача 164 913,36 грн та судовий збір у розмірі 2 473,53 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що сторона відповідача не заперечує щодо розміру суми заподіяного збитку заявленого до стягнення у розмірі 294 913 грн 36 коп., оскільки зазначений розмір був підтверджений висновком незалежної судової автотоварознавчої експертизи, однаксторона відповідача заперечує щодо стягнення з відповідача частини збитку у розмірі 130 000 грн, оскільки на момент ДТП відповідач мав чинний поліс з лімітом відповідальності 130 000 грн за шкоду заподіяну майну, оригінал якого був долучений до матеріалів справи.

Зазначає, що страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн має бути стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а не з відповідача. У цій частині ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, а рішення суду першої інстанції в цій частині є помилковим.

Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, оскільки це підтверджується довідкою НПУ та витягом з ЦБД МТСБУ. У матеріалах справи міститься оригінал полісу, а тому незазначеня поліцією про поліс в довідці НПУ та невнесення, або некоректне внесення інформації до ЦБД МТСБУ ще не свідчить про те, що поліс недійсний.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції та представника МТСБУ про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, з посиланнями на довідку НПУ та витяг з ЦБД МТСБУ, оскільки це суперечить правовим позиціям Верховного Суду та актуальній судовій практиці, у наступних справах: постанова Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 323/3888/14-ц провадження № 61- 906св18; постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 521/6723/15-ц, провадження № 61-18202св18; постанова Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 554/5389/21; постанова Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 638/2958/19.

Також не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що питання про передачу у власність відповідача всіх деталей, що були замінені під час ремонту транспортного засобу BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , не може бути вирішено судом через відсутність у TOB «АВТ Баварія Київ» вказаного майна, у зв`язку з його утилізацією, оскільки висновок суду в цій частині є помилковим, бо якщо деталі є утилізованими має бути зменшене зобов`язання відповідача перед страховою компанією по відшкодуванню на суму утилізованих деталей, що підлягали заміні згідно висновку незалежної судової автотоварознавчої експертизи (калькуляція до висновку з переліком замінених деталей). Вказує, що даний довід апеляційної скарги узгоджується з висновком Верховного Суду по справі 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту № 37001/4657/0000007 від 30 липня 2020 року позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму 294 913,36 грн, тому у позивача виникло право звернутись до відповідача ОСОБА_1 , як особи винної у скоєнні ДТП про відшкодування шкоди, оскільки на момент ДТП транспортний засіб ЗАЗ-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, не було забезпечено страховим полісом.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 30 липня 2019 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 370013/4057/0000007, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW X5 G5 XDrave25d», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 (т.1 а.с.13-22).

13 січня 2021 року Оболонським районним судом міста Києва винесено постанову, відповідно до якої, 18 грудня 2020 року о 15:57 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-Dаеwоо» д.н.з. НОМЕР_2 , у м.Києві по вул. пр-кту С.Бандери, при зміні напрямку руху не надав перевагу в русі автомобілю BMW д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на якому він перестроювався, внаслідок чого сталось зіткнення зазначених автомобілів, які зазнали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, стягнено ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн (т.1 а.с.59).

Постанова Оболонського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року не скасована та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

21 грудня 2020 року водій ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою № 00392962 про подію 18 грудня 2020 року з ознаками страхового випадку згідно договору добровільного страхування КАСКО (т.1 а.с. 10).

Згідно страхового акта № 00392962 від 18 листопада 2021 року Приватне ПрАТ «СК «УНІКА» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 54 182,36 грн (т.1 а.с.8).

ПрАТ «СК «УНІКА» надало платіжне дорученням № 195799 від 21 січня 2021 року про перерахування страхового відшкодування згідно договору № 370013/4057/0000007 від 30 липня 2020 року (без ПДВ) ОСОБА_2 , д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 240 731,00 грн (т.1 а.с.57).

Також, надано платіжне дорученням № 260521 від 19 листопада 2021 року про перерахування страхового відшкодування згідно договору № 370013/4057/0000007 від 30 липня 2020 року (без ПДВ) ОСОБА_2 , д.н.з. НОМЕР_1 в сумі 54 182,36 грн (т.1 а.с.58).

За результатами пошуку від 18 грудня 2020 року у Централізованій базі даних МТСБУ відсутній поліс за транспортним засобом за параметрами державного номерного знаку НОМЕР_2 (т.1 а.с.60).

На виконання ухвали суду від 13 вересня 2023 року, 23 листопада 2023 року до суду з Рівненського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта № СЕ-19/118-2310408-АВ від 16 листопада 2023 року (т.2 а.с.75-77).

Згідно даного висновку експерта вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу ВМW Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у наслідок його пошкодження у ДТП 18 грудня 2020 року, станом на дату ДТП складає 373 77,67 грн.

Як вбачається, з Полісу № АМ/7690771 строк дії з 27 грудня 2019 року до 26 грудня 2020 року, на момент ДТП відповідно до даного Полісу цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА», за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ-Daewoo, Т13110, номер шасі НОМЕР_5 номерний знак НОМЕР_2 (т.2 а.с.63).

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив суд, стягнути на відшкодування шкоди 294 913,36 грн.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з письмових пояснень третьої особи МТСБУ, які суд першої інстанції визнав обгрунтованими, саме відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за завдану шкоду у повному обсязі перед страховою компанією за договором добровільного страхування, оскільки на момент ДТП Полісом обов`язкового страхування № АМ/7690771 було забезпечене транспортний засіб Daewoo, державний номер НОМЕР_6 . Одночасно МТСБУ надало копію витягу із Центральної бази даних МТСБ, за параметрами транспортний засіб забезпечення транспортного засобу за державним номером НОМЕР_2 не знайдено. Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього страхування Поліс № АМ/7690771 укладений, але станом на момент ДТП не діяв, поліс видався ПрАТ СК «ПЗУ Україна», забезпечено транспортний засіб державний номер НОМЕР_7 , код НОМЕР_3, марка та модель Daewoo LANOS SE (т.2 а.с.46,47).

Суд першої інстанції приймаючи до уваги пояснення третьої особи, дійшов висновку, що на момент ДТП транспортний засіб ЗАЗ-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, не було забезпечено страховим полісом.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим.

Так, за змістом ст. 998 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Не існує жодної з обставин, з якими ЦК України пов`язує недійсність правочину, що могло б свідчити про недійсність страхового Полісу. В судовому порядку вказаний договір страхування недійсним також не визнавався.

З огляду на вказане та виходячи з положень ст. 204 ЦК України, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу є дійсним і чинним, а тому відсутні правові підстави не приймати його до уваги як доказ на підтвердження того, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно- правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована.

Так, стаття 55 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановила, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Відповідно до ст. 11 цього Закону, страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Порядок внесення інформації до централізованої бази визначений в Положенні про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженому розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09 липня 2010 року.

Пункт 2.1. цього Положення визначає, що страховики-члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації, зокрема, як: відомості про втрачені, зіпсовані та знищені бланки полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та бланки спец знака; відомості про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видані до них спецзнаки.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що подання Моторному (транспортному) страховому бюро України відомостей про укладені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, втрачені чи зіпсовані бланки страхових полісів є обов`язком страховика та саме на страховика покладається відповідальність за достовірність, повноту та своєчасність подання таких даних.

При цьому, згідно п. 3.5 Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії Моторного(транспортного) страхового бюро України № 238/2010 від 07 липня 2010 року, у разі втрати бланку страховик несе повну матеріальну відповідальність за страховими випадками, що матимуть місце за втраченими бланками страхових документів.

З огляду на викладене, невнесення до централізованої бази Моторного (транспортного) страхового бюро України інформації про використання полісу свідчить лише про порушення страховиком покладених на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положенням про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язків, та не може розцінюватися як підтвердження того факту, що даний поліс є недійсним.

Відповідні висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 323/3888/14-ц, провадження № 61- 906св18, від 11 липня 2018 року у справі № 521/6723/15-й, провадження № 61-18202св18.

Встановивши, що договір страхування між ОСОБА_1 та ПрАТ СК Інтер - Поліс укладено у належній формі, підписано сторонами, скріплено печаткою товариства, у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії МАМ/4414811 від 29 жовтня 2019 року , який відповідно до частини третьої статті 18 Закону України Про страхування є підтвердженням укладення сторонами договору страхування, зазначено про сплату страхувальником страхового платежу, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної пригоди, безпосередньо на ОСОБА_1, а не на його страховика.

Отже, поліс є чинним та покриває цивільно-правову відповідальність винної особи на момент ДТП.

Висновок суду першої інстанції та представника МТСБУ про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, оскільки це підтверджується довідкою НПУ та витягом з ЦБД МТСБУ, суперечить правовим позиціям Верховного Суду та актуальній судовій практиці висловлених, у наступних справах: постанова Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 323/3888/14-ц провадження № 61- 906св18, постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 521/6723/15-ц, провадження № 61-18202св18.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 294 913,36 грн - 130 000 грн = 164 913,36 грн, а не вся сума виплаченого відшкодування у розмірі 294 913,36 грн, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, вона булла застрахована на 130 000 грн за шкоду заподіяну майну.

Крім того, відповідач визнає такий розмір шкоди, а позивач не спростовує його.

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У суді першої інстанції, заявлено позов на загальну суму 294 913,36 грн, із яких задоволенню підлягають 164 913,36 грн, що складає 55,92 % від суми позовних вимог.

При зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 423,70 грн, який був сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5, Т.1).

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 473,73 грн (4 423,70*55,92/100%).

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду із апеляційною скаргою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 6 635,55 грн, який був сплачений відповідачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 236, Т.2).

Отже за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачеві судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (100%-55,92 %=44,08%), а саме 2 924,95 грн (6 635,55*44,08% /100%).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачеві судовий збір у розмірі 451,22 грн (2 473,73 грн-2 924,95 грн).

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 6 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України», Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» шкоду у розмірі 164 913 (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот тринадцять) грн 36 коп.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 451 (чотириста п`ятдесят одну) грн 22 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба