П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року місто Київ

справа № 760/12115/22

провадження №22-ц/824/6371/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Котлубовською Іриною Валеріївною,

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Сердинського В.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов обґрунтовано тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 9 лютого 2007 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №29.

Від спільного подружнього життя сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 28 квітня 2022 року сторони шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Наразі в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Діти проживають разом з нею, вона займається їх вихованням. Відповідач є працездатним, фізично здоровою та матеріально забезпеченою особою, інших дітей та/або дружини на утриманні не має.

Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі - 5 000 гривень на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської областівід 8 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 10 квітня 2023 року і до досягнення кожним з них повноліття, на користь матері дітей - ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Котлубовська І.В. подала апеляційну скаргу, в який просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, з яких вбачається достатній матеріальний стан та доходи платика аліментів, за відсутності належних та допустимих доказів зі сторони відповідача про факт утримання матері, що не було враховано під час розгляду справи.

Вирішуючи спір про стягнення аліментів, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за змістом ч. 3 ст. 181 СК України аліменти можуть бути визначені судом або у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є стягненням аліментів ні в частці від доходу матері, батька, ні у твердій грошовій сумі, а тому не відповідає положенням ч. 3 ст. 181 СК України.

Відповідно до вказаної норми вибір способу стягнення аліментів належить до виключного права того з батьків, разом з яким проживає дитина, тобто позивача.

Обгрунтовуючи розмір аліментів в сумі 5000 грн., позивачем ОСОБА_1 надані належні та допустимі докази, що обгрунтовують матеріальний стан та доходи платика аліментів, а саме: наявність у власності ОСОБА_2 транспортного засобу: VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2009 вартістю понад 7000 дол. США, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів та інформацією про ринкову вартість; наявність на праві власності нерухомості двох квартир; значні неофіційні доходи з неофіційних джерел, зокрема як вбачається з платіжних доручень дохід відповідача за червень 2022 року склав 127 161 грн..

Крім того, суд першої інтанції не розглянув клопотання від 11 квітня 2023 року про витребування інформації щодо доходів відповідача, яке було заявлено з метою обгрунтування дійсного матеріального становища платника аліментів та, як наслідок, судом зазначено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру доходів відповідача за час, що передував зверненню позивача із позовом.

Саме по собі присвоєння матері відповідача ОСОБА_2 групи інвалідності та наявності захворювання, не може бути безумовною підставою для зменшення заявленого розміру аліментів на утримання дітей, а тому суд першої інстанції помилково вважав доведеним наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідач не надав жодного доказу в підтвердження фактичного виконання обов`язку з утримання із одночасним замовчуанням ряду обставин (не надано обгрунтування матеріального стану матері, наявності/відсутності соціальних виплат/пенсії/заробітної плати, наявності/відсутності інших членів родини матері, які можуть виконувати обов`язки по утриманню матері, зокрема ОСОБА_7 (брата відповідача). Судом першої інстанції не враховано відсутність в матеріалах справи жодних доказів, які б свідчили про переказ відповідачем грошових коштів на рахунок матері, проігноровано факт її проживання не з відповідачем.

Судом першої інстанції також проігнорований наданий позивачем консультаційний висновок від 10 травня 2023 року, з якого вбачається, що середньо ринкові витрати на утримання дітей - ОСОБА_8 , 2007 року народження, ОСОБА_9 , 2013 року народження, ОСОБА_10 , 2013 року народження та ОСОБА_6 , 2018 року народження та забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, становить 31 437 грн.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 вересня2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 грудня 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Котлубовська І.В. разом з апеляційною скаргою подала до суду клопотання про витребування з АТ " Універсал Банк" та АТ КБ " ПриватБанк" інформацію щодо відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_2 і рух коштів на цих рахунках в період з 9 лютого 2007 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 84 ч. 1 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Представник позивача - адвокат Котлубовська І.В. у своєму клопотання лише зазначає про те, що зазначена інформація є інформацією з обмеженим доступом. Проте, апелянт не надає апеляційному суду доказів того, що ним були вжиті заходи для отримання цього доказу.

Таким чином, апеляційний суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони 9 лютого 2007 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №29.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 має транспортний засіб Volkswagen Transporter 2009 року випуску, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Крім того, за відповідачем зареєстроване нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав та нерухомого манайна (а.с.13-14).

Інших доказів про доходи відповідача, а також щодо наявності у нього на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду не надано.

Крім того, судом установлено, що відповідачем ОСОБА_2 здійснені грошові перекази на картку позивачки ОСОБА_1 : 26 жотвня 2022 року - 4020,10 грн. (без призначення платежу); 20 листопада 2022 року - 10050 грн. (без призначення платежу) 25 грудня 2022 року - 10050 грн. ( без призначення платежу);14 січня 2023 року - 6030,15 грн. (без зазначення призначення платежу)19 лютого 2023 року - 6030,15 грн. (з призначенням платежу «на дітей») 18 березня 2023 року -6500 грн. (з призначенням платежу «на дітей»); 17 квітня 2023 року - 6030,15 грн. ( з призначенням платежу «аліменти»); 4 червня 2023 року - 6532,66 грн. (з призначенням платежу «аліменти») ІНФОРМАЦІЯ_6 - 3015,08 грн. ( з призначенням платежу «дитині на день народження»).

Відповідачем надано два товарні чеки на придбання дитячого одягу від 9 липня 2023 року на суму 3716 грн. та 866 грн. (а.с.77-78).

Відповідач ОСОБА_2 має матір - ОСОБА_11 , яка проживає у АДРЕСА_2 .

Матір відповідача - ОСОБА_11 має ІІ групу інвалідності та хворіє на онкологічне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру доходів відповідача ОСОБА_2 за час, що передував зверненню позивачки ОСОБА_1 із позовом у цій справі, такі докази не надані відповідачем на підтвердження його доводів про необґрунтованість розміру аліментів та позивачем на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Відповідач є особою працездатного віку, відомостей про стан його здоров`я матеріали справи не містять. При цьому суд врахував, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні матір ОСОБА_11 , яка є інвалідом другої групи та має онкозахворювання.

При цьому суд першої інстанції оцінив у сукупності доводи сторін та надані ними докази, врахував вік дітей, розмір прожиткового мінімуму на їх утримання та зважаючи на принцип рівності визначених обов`язків кожного з батьків для матеріального утримання та забезпечення дітей, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою молодого віку, може працювати і належним чином утримувати дітей, будь - яких доказів протилежного суду не надано.

Доказів про те, що відповідач має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб матеріали справи не містять.

Посилання відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву про те, що він не може повноцінно працювати, і є обмеженим у фінансових можливостях, оскільки надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері, колегія суддів не бере до уваги, оскільки документів, які б свідчили, що відповідач несе будь-які витрати по її утриманню, а вона є членами його сім`ї і знаходиться у нього на утриманні, матеріали справи не містять.

Надані документи про те, що відповідач ОСОБА_2 має матір, яка є інвалідом ІІ групи та хворіє на онкологічне захворювання, не діє підстав вважати, що остання перебуває на його утриманні, оскільки проживають вони за різними адресами, документів про те, що остання перебуває під опікою сина та на його утриманні, матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що він добровільно надає грошові кошти на утримання дітей, не є тими обставинами, що враховується при визначенні розміру аліментів ( ст. 182 Сімейного кодексу України).

Виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів в заявленому позивачем розмірі, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оскільки розмір аліментів визначений позивачем ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі, прохання відповідача ОСОБА_2 стягувати з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, оскільки така норма застосовується у випадку визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

А тому висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є помилковим та не відповідає нормам матеріального права.

Доньці сторін - ОСОБА_12 майже 17 років, а тому, як неповнолітня дитина (підліток), вона має потреби у достатньому матеріальному забезпеченні.

Доньці ОСОБА_13 майже 6 років, а синам ОСОБА_14 та ОСОБА_15 майже по 11 років.

Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум протягом року залишатиметься на рівні 1 грудня 2022 року і для дітей віком від 6 до 18 років становитиме 2833 грн.), але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку.

За цих обставин, колегія суддів вважає, що витрати позивачки на утримання дітей є вищими ніж вона їх може забезпечити (харчування, придбання одягу, взуття, засобів гігєни тощо, забезпечення житлом, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку). А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, так-як вони є природними потребами.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумнівів. Такими самими загальновідомими та загальнозрозумілими обставинами є те, що внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації до України та воєнних дій, які тривали на час пред`явлення позову та тривають на час судового розгляду справи, купівельна спроможність населення України значно знизилася, що має наслідком, серед іншого, додаткові матеріальні труднощі в забезпеченні належного утримання дітей.

Маючи на своєму утриманні неповнолітню доньку та малолітніх дітей (доньку та синів) позивач поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дитини, так і її виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію її життя.

З урахуванням усіх обставин справи, зважаючи на вік дітей, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, визначивши розмір аліментів в сумі 3500 грн. на кожну дитину, суд вважає, що такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей та підтримувати їх гармонійний розвиток.

Відповідач не надав доказів суду, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачем ОСОБА_1 розмірі.

Поряд з цим, зважаючи на те, що обоє з батьків несуть однакову відповідальність щодо утримання своїх дітей, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела підстав для повного задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 грн. на кожну дитину.

Що стосується посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що він в добровільному порядку сплачуває аліменти, перераховуючи кошти на банківську картку позивачки ОСОБА_1 , на підтвердження чого надав виписку з банківської карки, зокрема з жовтня по грудень 2022 року та з січня по червень 2023 року, не дають підстав вважати, що у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, виходячи з наступного.

Аліменти відповідно до ст. 191 СК України підлягають стягненню з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 9 квітня 2023 року. Позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час (ч.2 ст. 191 СК України), тобто за період з жовтня по грудень 2022 року та з січня по березень 2023 року позивачем ОСОБА_1 не заявлялось. Перераховані кошти у квітні 2023 року в сумі 6030,15 грн. ( з призначенням платежу «аліменти») та 4 червня 2023 року в сумі 6532,66 грн. (з призначенням платежу «аліменти»), позивачка з якою проживають діти, вважає недостатніми для належного утримання дітей з урахуванням їх віку та рівного обов`язку батьків утримувати дитину, у зв`язку з чим позивачка і звернулася до суду з цим позовом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, не надав їм належної оцінки та ухвалив рішення, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушеннм норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено зпорушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в сумі 3500 грн. на кожну дитину.

Відсутність постійного заробітку не звільняє ОСОБА_2 , як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей. В той же час слід зазначити, щовідповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його матеріального чи сімейного стану, погіршення його здоров`я.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Котлубовською Іриною Валеріївною, задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 9 квітня 2023 року і до досягнення кожним з них повноліття, на користь матері дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610, 40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус