Справа № 357/5920/24
Провадження № 2/357/2965/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

за участю:

представник відповідача - адвокат Радецька Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить суд поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 200124367 від 14.10.2014 в загальному розмірі 82 455,10 грн., яка складається з: суми заборгованості 54 024,33 грн., суми інфляційних втрат 23 569,31 грн., суми 3% річних - 4 861,46 грн., судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказано, що 14.10.2014 між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», укладено договір № 200124367. Відповідно до умов кредитного договору банк на умовах повернення, платності, строковості надав позичальнику в користування кредитні кошти в розмірі 47 937,06 грн. з встановленим строком користування з 14.10.2014 по 14.10.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак останній кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

25.04.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

27.08.2024 на адресу суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Радецької Т.П., надійшов відзив, в обґрунтування якого вказано, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вже було розглянуто справу № 357/3325/23, яка є тотожною зі справою № 357/5920/24, тому справа підлягає закриттю. Предметом спору в рамках справи № 357/3325/23 буда кредитна заборгованість, яка ґрунтувалась на наявності кредитного договору № 200124367 від 14.10.2014 з терміном дії до 14.10.2017, з ціною позовних вимог 54 024,33 грн., що складається з: заборгованості за кредитом (по тілу кредиту) в розмірі 18 419,18 грн.; заборгованості по відсоткам в розмірі 35 605.15 грн (разом заборгованість по тілу кредиту та відсотках = 54 024.33 грн.). В рамках повторного звернення із позовними вимогами позивач додатково та необґрунтовано здійснив розрахунок нарахувань у вигляді суми збитків, розрахованих поза межами строку дії договору, в тому числі поза межами строку давності, у вигляді 3% річних в розмірі - 4 861,46 грн, суми збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі - 23 569,31 грн., що в загальному розмірі додаткових нарахувань становить 28 430,77 грн. З 2016 року залишок по тілу кредиту залишився незмінним. Стороною заявлено про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи в розмірі 15 000 грн. Просить поновити строк на подання відзиву по справі, відмовити в задоволенні позовних вимог, а понесені позивачем витрати покласти на позивача.

09.10.2024 представником відповідача подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Повторно просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

В матеріалах справи міститься заяви представника ТОВ «Діджи Фінанс», подана через систему «Електронний суд» про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені вимоги підтримує повністю. Про розгляд справи представник повідомлений належним чином, що вбачається з довідки про доставку електронного документу.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з викладених у відзиві мотивів, надала пояснення та вказала про надання нею доказів понесених судових витрат у встановленому порядку після ухвалення рішення.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.10.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 200124367, який складається з заяви (оферти) від 14.10.2014 № 200124367, анкети від 14.10.2014 № 771774, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 14.10.2014, графіка платежів від 14.10.2014, погоджених відповідачем 14.10.2014.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк на умовах повернення, платності, строковості надав позичальнику в користування кредитні кошти в розмірі 47 937,06 грн., зі встановленим строком користування з 14.10.2014 по 14.10.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно з додатком №1 до Договору № 7БМ від 20.07.2020 ОСОБА_1 за кредитним договором № 200124367 зі строком дії до 14.10.2017 має суму видачі кредиту 47 937,06 грн., загальний залишок заборгованості 54 024,33 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18 419,18 грн., заборгованість за доходами 35 605,15 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2023 у справі № 357/3325/23, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.11.2023, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014 на суму 54 024,33 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18 419,18 грн., заборгованість за доходами 35 605,15 грн.

Рішення мотивоване тим, що позивач не довів належними та допустимим доказами наявність кредитної заборгованості за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості.

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.11.2023.

Представником відповідача до матеріалів справи надано копію цивільної справи № 357/3325/23 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закріплено, що суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення вказаної норми свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2023 у справі № 357/3325/23, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.11.2023, відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014 на суму 54 024,33 грн.

У позовах обох справ (№ 357/3325/23 та № 357/5920/24) збігається склад сторін: ТОВ «Діджи фінанс» та ОСОБА_1 , предмет позову в частині стягнення суми боргу в розмірі 54 024,33 грн., підстави позову - заборгованість за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), «Верховенство права» одним з обов`язкових елементів поняття «верховенство права» є юридична визначеність.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі за позовом в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014. на суму 54 024,33 грн., який подано ТОВ «Діджи фінанс» до того ж відповідача, з тих самих підстав та з тим самим предметом позову (спору), що і у справі № 357/3325/23, рішення в якому набрало законної сили, необхідно закрити на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом, в частині вказаних вимог фактично домагається перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду в іншій справі.

Окрім заявленої до стягнення суми основного боргу, позивач в рамках повторного звернення додатково здійснив нарахування у вигляді 3% річних в розмірі 4 861,46 грн. та суми інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 23 569,31 грн., що в загальному розмірі додаткових нарахувань становить 28 430,77 грн.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, з огляду наведені вище висновки та оскільки зобов`язання у відповідача за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014 відсутнє, тому і відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення та трьох проценти річних, тому в цій частина позову слід відмовити через безпідставність вимог.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, заявив про застосування строку позовної давності по даній справі.

Слід зазначити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 255, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Закрити провадження у справі в частині позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 200124367 від 14.10.2014 в розмірі 54 024,33 грн., з яких: 18 419,18 грн. - тіло кредиту; 35 605,15 грн. - відсотки.

В задоволені іншої частини позову - відмовити.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.10.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов