КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/31/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/332/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Проць Т.В.,-

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Після збільшення позовних вимог позивач просила визнати спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час перебування у шлюбі, наступне нерухоме та рухоме майно загальною вартістю 11 440 202 грн 00 коп., а саме: частки земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 22 906 грн 50 коп.; частки квартири АДРЕСА_2 , вартістю 4 117 760 грн 50 коп.; квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 5 929 215 грн 00 коп.; транспортний засіб марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 716 420 грн 00 коп.; транспортний засіб марки BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 653 900 грн 00 коп.

Позивач просила визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право особистої приватної власності на майно, набуте під час перебування у шлюбі, на загальну суму 4 857 087 грн 00 коп., а саме: частки земельної ділянки загальною площею 0, 054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 22 906 грн 50 коп.; частки квартири АДРЕСА_2 , вартістю 4 117 760 грн 50 коп.; транспортний засіб марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , вартістю 716 420 грн 00 коп.

ОСОБА_1 просила визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право особистої приватної власності на майно, набуте під час перебування у шлюбі, на загальну суму 5 929 215 грн 00 коп. а саме: квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 5 929 215 грн 00 коп.

Позивач просила: визнати за нею в порядку поділу майна подружжя залишок зобов`язань за кредитним договором № 728/210314 від 21 березня 2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «БМ Банк»та визнати солідарним боргом подружжя залишок зобов`язань за вказаним кредитним договором в розмірі 1 855 269 грн 46 коп.; та стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю між вартістю визнаної за ним в порядку поділу майна подружжя квартири і розрахунковим розміром частки відповідача у загальній вартості спільного сумісного майна подружжя та 1/2 залишку зобов`язання за кредитним договором, відшкодування 1/2 частини витрат, понесених позивачем щодо утримання спільного сумісного майна подружжя до моменту поділу такого майна, та компенсацію 1/2 вартості транспортного засобу марки BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , відчуженого відповідачем без відома та згоди позивача, в розмірі 2 236 068 грн 26 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час шлюбу сторонами придбаноспірне майно.

В червні 2020 року після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 відчужив автомобіль BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ,без згоди ОСОБА_1 третім особам.

З листопада 2019 року ОСОБА_1 самостійно виконує зобов`язання за кредитним договором, який укладено з метою придбання квартири АДРЕСА_3 , а також самостійно сплачує за комунальні послуги, податки та внески.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року названий позов задоволено частково.

Визнаноспільною сумісною власністю подружжя майно: частку земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою АДРЕСА_1 ; частку квартири АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; транспортний засіб марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

Визнаноза ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право особистої приватної власності на: частку земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою: АДРЕСА_1 ; частку квартири АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 .

Визнаноза ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 .

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 970 214 грн 50 коп., що складається із: грошовоїкомпенсації за належну їй частку автомобіля BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 326 950 грн 00 коп.; частини витрат, понесених на утримання спільного сумісного майна подружжя у розмірі 107 200 грн 50 коп.; різниці рівності часток в майні подружжя у розмірі536 064 грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 заперечила проти вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір суд першої інстанції щодо вимоги про поділ майна подружжя, виходив із урахування презумпції рівності часток подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 понесла витрати на утримання спільного з відповідачем нерухомого майна у розмірі 214 401 грн 07 коп., суд першої інстанції стягнув з відповідача 1/2 вказаних витрат в розмірі 107 200 грн 50 коп.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача половини залишку зобов`язання за кредитним договором, оскільки після припинення спільного проживання ОСОБА_1 самостійно сплачувала заборгованість, проте в суді не заявляла вимоги про стягнення з ОСОБА_2 частини вказаних виплат. Судом зазначено, що сума боргу визначена без врахування реальних подій та вказані вимоги суперечать ст. ст. 4, 13 ЦПК України.

У задоволенні вимоги про компенсацію сплачених ОСОБА_1 судом першої інстанції відмовлено, оскільки вид та розмір податків нерозривно пов`язаний з особою його платника та не може вирішуватись в межах розгляду справи щодо поділу майна подружжя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбіз 06 серпня 2000 року до 23 листопада 2020 року.

На час розірвання шлюбу у власності сторін як подружжя перебувало майно: частки земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою: АДРЕСА_1 ; частки квартири АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; транспортний засіб марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 ; транспортний засіб марки BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Відповідно до звітувід 12 жовтня 2022 року про оцінку квартири АДРЕСА_3 загальною площею 131,5 кв.м., вартість майна становить 5 929 215 грн 00 коп.

Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0540 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , її вартість становить 91 626 грн 00 коп.

Ринкова вартість квартири загальною площею 365, 3 кв.м. за адресою АДРЕСА_5 становить 16 471 042 грн 00 коп, що підтверджується звітом про експертну грошову оцінку від 12 жовтня 2022 року.

Вартість транспортного засобу Lexus RX350, 2011 р.в., становить 716 420 грн 00 коп., а вартість транспортного засобу BMW X5, 2011 р.в., - 653 900 грн 00 коп.

21 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «БМ Банк» укладено кредитний договір № 728/210314,позивач отримала для придбання нерухомості на вторинному ринку 1 046 000 грн 00 коп. під 14, 99 % річних до 20 березня 2034 року.

21 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «БМ Банк» укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

Для забезпечення виконання кредитного договору, 21 березня 2014 року укладено договір іпотеки № 728/210314, предметом якого є вказана квартира.

Відповідно доп. 6.10 вказаного договору він укладався за попередньою письмовою згодою чоловіка іпотекодавця ОСОБА_2 .

За інформацією правонаступника ПАТ «БМ Банк» - АТ «ТАСКОМБАНК» від 01 листопада 2022 року № 511531, за період з 01 листопада 2019 року по 01 листопада 2022 року ОСОБА_1 здійснено погашення загальної заборгованості в розмірі 517 452 грн 09 коп.

Станом на 01 листопада 2022 року сума загальної заборгованості становить 891459 грн 81 коп., сума загального погашення тіла кредиту разом із відсоткамидо 20 березня 2034 року становить 1 855 269 грн 46 коп., відсутня прострочена заборгованість за кредитом.

ОСОБА_1 щорічно укладаються договори добровільного страхуваня майна, що підтверджуються наявними в матеріалах справи договорами страхування від 24 грудня 2020 року, 23 грудня 2021 року.

Відповідно до платіжних документів, ОСОБА_1 понесла витрати за послуги утримання спільного з ОСОБА_2 майна з 01 листопада 2019 року по 10 травня 2023 року в загальному розмірі 214 401 грн 07 коп.

Враховуючи, що 19 червня 2020 року ОСОБА_2 відчужив третій особі зареєстрований за ним транспортний засіб BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , позивач просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що спірне майно було придбане за спільні кошти подружжя. Позивач самостійно сплачує податок на нерухоме майно та здійснює погашення заборгованості за кредитним договором, який було укладено для купівлі квартири. Враховуючи, що відповідачем без згоди ОСОБА_1 відчужено автомобіль BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , просить стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля. Вважала, що частка відповідача у спільному сумісному майні має бути зменшена на частину витрат, понесених ОСОБА_1 на утримання такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно ст. ч. 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 2-7539/08 зроблено висновок про те, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадженням № 61-1539св19), від 09 червня 2021 року у справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20).

Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі.

Так, судом першої інстанції, з урахуванням рівності часток подружжя, визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на: частку земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою: АДРЕСА_1 ; частку квартири АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 ;визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 .

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 970 214 грн 50 коп., що складається із: грошової компенсації за належну їй частку автомобіля BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 326 950 грн 00 коп.; частини витрат, понесених на утримання спільного сумісного майна подружжя у розмірі 107 200 грн 50 коп.; різниці рівності часток в майні подружжя у розмірі 536 064 грн 00 коп.

Вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини та вірно застосував норми матеріального права.

З урахуванням конкретних обставин справи, вказаний спосіб поділу майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідає презумпції рівності часток кожного з подружжя, оскільки у результаті його поділу кожен із подружжя одержав у натурі таку кількість об`єктів рухомого майна, вартість яких є максимально наближеною до розміру ідеальної частки у спільному майні.

ОСОБА_2 не доведено належними доказами підстав для відступу від засади рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя, оскільки відсутні умови, передбачені ст. 70 СК України (обставини, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, що судом першої інстанції залишено поза увагою факт набуття подружжям під час перебування у шлюбі іншого нерухомого майна: земельні ділянки за адресою АДРЕСА_6 , нежитлове приміщення у м. Львові, частки квартири АДРЕСА_7 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції невірно визначено обсяг спільного майна подружжя, яке підлягає поділу, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені в скарзі об`єкти нерухомого майна не перебували у власності подружжя станом на момент розірвання шлюбу.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_2 долучив Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до вказаного Витягу: заклад торгівлі (приміщення квартири АДРЕСА_8 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 07 травня 2018 року.

Зазначене спростовує посилання апелянта на те, що вказане приміщення є об`єктом спільної власності подружжя та підлягає поділу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності посилання ОСОБА_2 про наявність іншого майна подружжя, яке б підлягало поділу.

Судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги надані позивачем звіти про оцінку спірного майна, оскільки ОСОБА_2 ні в суді першої інстанції, ні під час перегляду справи в апеляційному порядку жодними належними та допустимими доказами не спростував вартість майна подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , неправомірно вибув з власності ОСОБА_2 та він не здійснював жодних дій щодо його відчуження, що підтверджується кримінальним провадженням № 0000194 від 07 квітня 2021 року, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вирок у вказаному провадженні не ухвалено. Відтак, зазначене посилання не спростовує факт відчуження відповідачем без згоди та відома ОСОБА_1 19 червня2020 року вказаного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення принципу змагальності та диспозитивності судом першої інстанції відмовлено у задоволені клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та прийнятті зустрічної позовної заяви апеляційний суд оцінює критично, оскільки судом першої інстанції розв`язано вказане клопотання з урахуванням вимог ст. 193 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 жовтня 2023 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко