Провадження № 2/357/4089/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання - Каплічної Ж.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

29.06.2024 представник позивачки, адвокат Стамбуляк Юлія Володимирівна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 22.07.2024, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_4 . Позивачка - ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька дитини відповідачка разом із сином близько року проживали у квартирі матері позивачки, рідної бабусі ОСОБА_5 , а у 2017 році відповідачка вирішила винаймати окреме житло, куди і переїхала із дитиною. Однак, у зв`язку із тим, що відповідачка почала працювати офіціанткою з ненормованим графіком роботи та влаштовувати своє особисте життя, вона часто залишала дитину у позивачки або інших родичів. З часом вона взагалі перестала займатися дитиною, перекладаючи цей обов`язок на інших людей. Дитина часто була залишена сама на себе, одягнута не по погоді та не за розміром, без необхідного та медичного догляду, поки його до себе не забрали бабуся та позивачка. Через те, що ні бажання займатися вихованням сина, ні часу, ні можливостей у відповідачки на дитину не було, дитина все більше часу почала залишатися у родині позивачки, а на початку 2018 року відповідачка взагалі залишила дитину, як вона зазначила до вирішення всіх своїх питань з житлом, роботою та інших особистих питань, проте дитину так і не забрала. З того часу дитина остаточно залишилася проживати постійно з позивачкою, яка разом із своїм чоловіком піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, утримує його повністю без участі відповідачки. Відповідачка з 2018 року повністю самоусунулася від виховання та утримання сина, не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дитини, не проявляє до нього батьківської турботи, не приймає участі у його житті, не піклується про фізичний та духовний його розвиток, не спілкується із дитиною в обсязі необхідного для його нормального самоусвідомлення, не відвідує дитину за його місцем навчання та додаткових занять, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням та загальним розвитком. Позивачка вже більше шести років повністю виконує батьківські обов`язки відносно дитини, забезпечує його матеріального, займається його вихованням, доглядом та розвитком, піклується про нього та створює всі необхідні умови для нормального проживання та гармонійного розвитку дитини. Тому, просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2024 і до повноліття дитини.

24.07.2024 судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання на 09.09.2024 - 10:30.

09.09.2024 судом постановлено ухвалу, про витребування доказів у справі, а саме: витребувано з Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» інформацію: в супроводі кого починаючи з 2018 року приходить обстеження та лікування малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладена з лікарем ОСОБА_6 ) та хто цікавиться здоров`ям дитини.

09.09.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 23.09.2024 - 09:00, згідно п.3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України.

23.09.2024 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання на 03.10.2024 -10:30.

Позивачка - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що у 2011 році її брат - ОСОБА_4 став проживати разом із відповідачкою та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_7 помер, відповідачка разом із дитиною близько року проживали у їхньої з братом матері, а потім вона із дитиною пішли проживати на орендовану квартиру. Відповідачка працювала офіціанткою з ненормованим робочим днем, тому часто залишала дитину їй або бабусі дитини, навіть на декілька днів. Був випадок, коли відповідачка залишила дитину своїй сестрі, хлопчик захворів і зателефонував їй, а не своїй матері, щоб його забрали. З 2018 року дитина постійно проживає разом із нею, а відповідачка жодної участі у житті дитини не приймає. Відповідачка з 2020 року проживає зі співмешканцем та у них народилася дитина. Позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки він буде мати відповідний статус, а вона, як опікун, буде мати змогу вирішувати усі питання щодо дитини, зокрема, щодо його розвитку та навчання. Відповідачка жодної ініціативи щодо сина не проявляє, коли у ОСОБА_5 змагання чи день народження, вони запрошують матір дитини щоб прийшла і підтримала його. Також, відповідачка не турбується про матеріальне забезпечення дитини, про його стан здоров`я, лікування, оздоровлення, усе це виконує вона разом зі своїм чоловіком, який замінив дитині батька. Відповідачку викликали до служби у справах дітей на комісію, але вона не з`явилася.

Представник позивачки, адвокат Стамбуляк Юлія Володимирівна, у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідачка - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 06.09.2024 подала до суду заяву, про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів, у повному обсязі, та просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи, за довіреністю у справі - ОСОБА_7 , у судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що комісією ООіП було розглянуто питання щодо позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на розгляді була присутня позивачка із дитиною, а відповідачка, яка була належним чином повідомлена, не з`явилася. Комісія заслуховувала думку дитини щодо спору та ОСОБА_3 повідомив, що згоден на позбавлення його матері батьківських прав відносно нього та на те, щоб тітка була його опікуном.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.21), ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 23 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 2161, батьками дитини записані: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ( а.с.20), ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 30 років у місті Боярка Києво - Святошинського району Київської області помер ОСОБА_4 , про що 22 квітня 2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 210.

Судом встановлено, що малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 2018 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із тіткою ОСОБА_1 , яка являється сестрою ОСОБА_4 , батька дитини, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.16-19, 23-26) та показаннями свідків.

З матеріалів справи (а.с.27-34) вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається в 6-А класі Білоцерківського опорного ліцею - гімназії № 20 Білоцерківської міської ради Київської області, має позитивну характеристику за місцем навчання, його вихованням займається рідна тітка, яка систематично відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із класним керівником, а мати не цікавиться навчанням дитини; з 2021 року він займається в спортивній школі «Олімп» на відділенні боксу у тренера - викладача вищої категорії ОСОБА_8 та за період навчання проявив себе як здібний та старанний вихованець, перспективний, працьовитий та дисциплінований спортсмен, приймав участь у міських та обласних змаганнях, де був призером та чемпіоном, за час занять в спортивній секції боксу жодного разу тренер не бачив його матір, вона не цікавиться своїм сином, а приходить його дядько - ОСОБА_9 або його тітка ОСОБА_1 , які постійно підтримують зв`язок з тренером.

Також, встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється власником вказаної квартири, працює робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями ОСББ «ШИННИК» та отримує щомісячно заробітну плату, яка за період з 01.10.2023 по 31.03.2024 становила 35563,10 грн за винятком податків і зборів, за місцем проживання характеризується позитивно, станом на 03.04.2024 незнятої чи непогашеної судимості немає, вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який являється фізичною особою - підприємцем та загальна сума його доходу станом на березень 2024 року становила 290674,50 грн, від шлюбу має дочку - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка навчається у Київському університеті культури, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 13,35-55).

З матеріалів справи (а.с.28-30,58-63) вбачається, що позивачка займається утримання та вихованням малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, приймає участі у його житті, піклується про його фізичний та духовний розвиток, приймає участь у його навчанні та розвитку, разом із своїм чоловіком, забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням та загальним розвитком, піклується про дитину та створює всі необхідні умови для його нормального проживання та гармонійного розвитку, що узгоджується з показаннями свідків.

Також, встановлено, що відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тривалий час не проживає разом із сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самоусунулася від виховання та утримання дитини, не виконує свої батьківські обов`язки, не проявляє до дитини батьківської турботи, не приймає участі у його житті, не піклується про фізичний та духовний його розвиток, не спілкується із дитиною в обсязі необхідного для його нормального самоусвідомлення, не відвідує дитину за його місцем навчання та додаткових занять, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням та загальним розвитком, визнала обставини викладені у позовній заяві та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 77, 89-91).

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні дала показання, що вона знайома з позивачкою більше 10 років, як співробітники, з 2018 року у сім`ї позивачки проживає дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , племінник позивачки, оскільки мати дитини його залишила. Дитина проживає у гарних умовах, має усе необхідне для життя та розвитку, хлопчик займається боксом і має досягнення, усе це завдяки позивачці та її чоловіку. Мати дитини ним взагалі не цікавиться, жодного разу не бачила, щоб вона приходила до дитини. Відповідачку запрошували на день народження дитини, то вона приходила як гість, а не рідна людина. Позивачка замінила дитині матір, вони разом із сім`єю возять дитину на відпочинок 2-3 рази на рік. При спілкуванні із ОСОБА_5 він по матір не згадує.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні дав показання, що він знайомий з позивачкою близько 10 років, відповідачку також знає, але бачив дуже давно, вона цікавиться сином на 1%, не відвідує дитину, не цікавиться його навчанням та додатковими заняттями. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у сім`ї позивачки вже досить тривалий час, ОСОБА_1 та її сім`я опікують дитиною, замаються його навчанням, розвитком, лікуванням, оздоровленням, хлопчик усім забезпечений.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні дала показання, що вона являється двоюрідною сестрою позивачки, відповідачку знає з 2010 - 2011 років, з того часу як та проживала разом із ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 , відповідачка разом із сином спочатку проживала у батьків померлого, потім переїхала, часто залишала дитину на довгий час, а потім взагалі не повернулася. На перше вересня у школу дитину вели бабуся і тітка, а матері поряд не було. Позивачка замінила дитині матір, вона займається його вихованням та утриманням, забезпечує його усім необхідним, турбується про його навчання та розвиток, ходить на шкільні збори, а однокласники ОСОБА_5 називають позивачку його матір`ю. Відповідачка життям дитини не цікавиться взагалі, при цьому жодних перешкод їй не чиниться, вона сама самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо сина.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні дав показання, що він знайомий із позивачкою близько 30 років, відповідачку знає близько 10 років. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється сином відповідачки, однак проживає з 2018 року разом із позивачкою, батько ОСОБА_5 помер. Відповідачка дитиною не цікавиться, не займається його вихованням та утриманням. Позивачка замінила дитині матір, забезпечує його усім необхідним, а її чоловік замінив дитині батька.

10.09.2024 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області прийняв рішення № 737 (а.с. 102-103), відповідно до якого, орган опіки та піклування дійшов висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання малолітнього сина, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та позбавлення її батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей.

Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

У судовому засіданні позивачкою доведено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, а відповідачка визнала обставини справи та подала до суду відповідну заяву.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Встановлено, що відповідачка свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує його необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, не спілкуються із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не забезпечує, підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показаннями свідків, тому суд дійшов висновку, про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що вихованням, піклуванням, утриманням малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , займається його тітка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка забезпечує племінника харчуванням, лікуванням, оздоровленням, виявляє інтерес до його внутрішнього світу, піклується про його фізичний та духовний розвиток та створила для нього належні умови для проживання, розвитку та навчання, що підтверджено матеріалами справи, які узгоджуються з показаннями свідків.

20.09.2024 Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надала висновок (а.с.104-105), згідно якого вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з боку його тітки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Даючи оцінку встановленим обставинам та поданим доказам, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки останній позбавлений батьківського піклування, а позивачка має можливість виконувати обов`язки опікуна.

За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2024 і до повноліття дитини, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, його рівню життя, фізичному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачкою позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка сплатила при подачі позову за дві позовні вимоги немайнового характеру судовий збір у сумі 2422,40 грн ( а.с.10) та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Згідно із ч.6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, з відповідачки в дохід держави стягується судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 7, 150, 151, 157, 164, 165, 166, 182 -184, 243, 244, 249 СК України, ст. 60,63 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 року, Декларація прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст.4, 12, 76 - 82, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області (, місцезнаходження: вулиця Павла Скоропадського, будинок 8, місто Біла Церква, Київська область, 09107), про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною та стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.06.2024 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.10.2024, з урахуванням ч.3 ст. 124, ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя: О. В. Бондаренко