Справа № 727/6019/24
Провадження № 4-с/727/17/24
У Х В А Л А

08 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за скаргою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець Доготар М.В., про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов, -

встановив:

Представник заявника, в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, посилаючись на те, що 08 лютого 2024 року Шевченківським районним судом м. Чернівців у справі №727/12153/23, провадження №2/727/224/24 за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено заочне рішення, згідно з яким, позов задоволено повністю, стягнуто заборгованість та судові витрати, роз`яснено право на оскарження. ОСОБА_3 подано заяву про скасування заочного рішення, яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 квітня 2024 року задоволена, заочне рішення від 08 лютого 2024 року скасовано. Як зазначено відповідачем ОСОБА_3 у заяві про перегляд судового рішення, стягнення заборгованості він вважає безпідставним через відсутність у позивача права на позов, необґрунтованістю нарахування, наявністю заборгованості позивача перед відповідачем, частковою оплатою послуг, іншими порушеннями тощо.

Зазначив, що 27.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. були винесені постанови, а саме: постанова про відкриття ВП №74564167 від 27.03.2024 р., постанова про арешт коштів боржника ВП №74564167 від 27.03.2024 р. Вищевказані постанови вручені представнику ОСОБА_1 31.05.2024 р.

Також вказав, що стягувачем подана заява про відкриття виконавчого провадження, яка не містить вимоги щодо примусового виконання судового рішення у справі 727/12153/23. За таких обставин приватний виконавець діяв на власний розсуд та без відповідної правової підстави для початку проведення виконавчих дій, оскільки відсутня заява стягувача про примусове виконання рішення.

Крім того, зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику не направлялась, а відтак боржник не був повідомлений про відкриття ВП, матеріали ВП не містять доказів направлення постанови боржнику. При самостійному примусовому виконанні приватним виконавцем арештований повністю поточний рахунок військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_1 , на який зараховується грошове забезпечення.

А тому вважає, що оскаржувані постанови винесені з порушенням встановленого Законом порядку, без належного інформування боржника та виконані за рахунок грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України, а відтак підлягають оскарженню та скасуванню.

Крім того просив визнати причини пропуску строку подання скарги поважними та поновити такий строк, оскільки представник боржника 31.05.2024 р. ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, а тому дана скарга подана 10.06.2024 року у межах передбаченого Законом 10-ти денного строку.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив визнати причини пропуску строку подання скарги поважними.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області ОСОБА_5 - адвокат Шешуряк В.Т. в судовому засіданні просила відмовити у поновленні строку для подання скарги, оскільки вважає, що заявнику та його представнику було відомо про відкриття виконавчого провадження в день його відкриття.

Представник МКП «Чернівцітеплокомуненерго» - Мадай Н.О. в судовому засіданні просила відмовити у поновленні строку на подання скарги, з підстав, викладених у клопотанні від 15 липня 2024 року.

Дослідивши скаргу на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготаря М.В. та матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їхні права чи свободи.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом міста Чернівці 12.03.2024 видано виконавчий лист №727/12153/23 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 13421,01 грн та солідарного стягнення судового збору в сумі 2684,00 грн, в рівних частках по 894,666 грн з кожного. Адресою проживання (останнього місця проживання) ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_1 (а.с. 90).

27.03.2024 приватним виконавцем, за заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження №40 від 20.03.2024 р.(а.с. 89), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74564167 від 27.03.2024 р. щодо ОСОБА_1 (а.с. 91) та постанову про арешт коштів боржника ВП №74564167 від 27.03.2024 р. (а.с. 94).

Листами приватного виконавця Доготаря М.В. від 27.03.2024 р. направлено до відома ОСОБА_1 вищевказані постанови, що підтверджується копією реєстру на відправку рекомендованих листів список №27.03.2024, номер відправлення 761 (а.с. 36).

Крім того, згідно з інформацією з довідки «Укрпошти» від 27.03.2024 р. приватний виконавець Доготар М.В. направив ОСОБА_1 лист за адресою АДРЕСА_1 , однак даний лист повернувся без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання (зв.а.с. 141).

Матеріали справи не містять відповіді «Укрпошти» на адвокатський запит ОСОБА_2 від 24.09.2024 р. (а.с. 168) щодо розбіжностей у конвертах з трек-номером 761, а саме різні дати та адресати (а.с. 170-171).

Однак дані твердження не спростовують направлення приватним виконавцем вищевказаних листів ОСОБА_1 .

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

При зверненні до суду зі скаргою на дії приватного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 2-8754/11 (провадження № 61-9397св21) зазначено, що: «розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не з`ясував, який конкретно предмет розгляду скарги та в залежності від цього коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права та чи дотримано ним строк звернення до суду зі скаргою, встановлений статтею 449 ЦПК України».

Заявник причини пропуску строку на звернення до суду зі скаргою аргументував тим, що не був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження, оскільки приватний виконавець не направляв боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Верховний Суд у постанові від 29 липня 2022 року справа № 336/703/21 дійшов висновку, що «у справі, що переглядається, суди встановили, що дії приватного виконавця щодо надсилання документів виконавчого провадження відповідають правилам статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 квітня 2020 року надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією 13 квітня 2020 року, тобто в перший робочий день з дня винесення цієї постанови, за адресою, зазначеною у виконавчому листі. Всі інші постанови, ухвалені приватним виконавцем у виконавчому провадженні, надіслані на адресу ОСОБА_1, зазначену у виконавчому листі, простою кореспонденцією. Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що згідно з правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 був належно повідомленим про початок примусового виконання судового рішення, оскільки йому надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 лютого 2021 року у справі № 161/16789/19 (провадження № 61-2931св20), від 18 травня 2021 року у справі № 2-1028/11 (провадження № 61-3706св21) та від 10 листопада 2021 року у справі № 2-5232/09 (провадження № 61-3888св20)».

Тому твердження заявника є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням. Крім того, дані твердження спростовуються наданими суду приватним виконавцем доказами відправлення ним боржнику оскаржуваних постанов, а саме, копією реєстру на відправку рекомендованих листів 27.03.2024, інформацією «Укрпошти» про направлення листа приватним виконавцем Полонському С.Ю. та повернення його без вручення.

З огляду на зазначене, посилання боржника на дату - 31.05.2024 року, яка за його твердженням є днем, коли його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, і як наслідок він нібито дізнався про порушення свого права, суд не приймає до уваги.

Також, судом при визначенні початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд враховує те, що 28.03.2024 року ОСОБА_3 , який є батьком заявника ОСОБА_1 та представника заявника ОСОБА_2 подано до Шевченківського районного суду м. Чернівців заяву про перегляд заочного рішення у справі №727/12153/23. В цій заяві (а.с. 111-115) поряд з іншим, зазначено, що про наявність провадження цієї справи в Шевченківському районному суді та відповідного заочного рішення від 08.02.2024р., йому нічого не було відомо та, як наслідок, заблокованих приватним виконавцем Доготарем М.В., йому зателефонував син ОСОБА_6 (відповідач у справі, з 02.03.2022 перебуває на службі в Збройних Силах України), оскільки йому заблоковано карткові рахунки 27.03.2024 р (а.с. 112).

Отже дізнавшись про блокування карткового рахунку заявник міг зателефонувати з цього приводу не тільки батькові, а й рідному брату який є його представником у цій справі, для відповідного реагування.

Тому суд бере до уваги цю інформацію при визначенні, чи мав заявник ОСОБА_2 реальну можливість дізнатися про стверджуване ним порушення його прав у строк, встановлений законом та вжити особисто чи через свого представника своєчасних необхідних дій для захисту своїх інтересів.

З цього слідує, що навіть перебуваючи на службі у лавах Збройних Силах України, на заявника ОСОБА_2 поширюється презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, оскільки він мав можливість контактувати з батьком, якому вже 28.03.2024 року було відомо про наявність заочного рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, цікавитись станом виконавчого провадження та на підставі чого 27.03.2024 року на його рахунки було накладено арешт.

Враховуючи, що заявником подано до суду скаргу на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця 10.06.2024р., до суду вона надійшла 12.06.2024 року, приватним виконавцем направлено йому оспорюванні постанови та накладено арешт на рахунок - 27.03.2024 р., та не доведено заявником належними та достатніми доказами, що він подав скаргу до суду з дотриманням процесуального строку, встановленого ст. 449 ЦПК України, суд вважає, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця подано заявником з пропуском строку, визначеного цією нормою.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За положеннями ч. 2 ст. ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У поданій до суду скарзі заявник просить визнати причину пропуску строку на оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця поважною та відновити строк для подачі скарги.

Проте, боржником не наведено, а судом не встановлено наявності поважних причин пропуску боржником строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця, враховуючи вищенаведене.

З огляду на зазначене, зважаючи, що скарга подана боржником після закінчення процесуального строку, встановленого законом, поважні причини для поновлення цього строку відсутні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення скарги без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 129 Конституції України, , ст.ст.126, 127, 447, 449-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

постановив:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в задоволенні заяви про поновлення строку на подання скарги.

Скаргу представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересовані особи : МКП «Чернівцітеплокомуненерго», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець Доготар М.В., про визнання дій приватного виконавця неправомірними та скасування постанов - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З повним тестом ухвали суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 11 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: