КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року

справа № 761/319552/21

провадження № 22-ц/824/5133/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

відповідач - ОСОБА_1

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО»

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року, постановлене під головуванням судді Мальцева Д.О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», про відшкодування шкоди в порядку регресу-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 28 838,62 грн та судові витрати по справі.

Мотивуючи позов зазначив, що 16.07.2020 року о 13:30 в м. Києві, на площі Голосіївській, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ореl», реєстраційний № НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Jeep», реєстраційний № НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивач зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 28 838,62 грн, та зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «СК «АРКС», у зв`язку з чим, останні звернулися до суду із відповідним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року позов ПрАТ «СК «АРКС» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Вимоги обґрунтовані тим, що при розрахунку страхового відшкодування Страховою компанією відповідача було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахуванням приписів ст. 29 Закону України №1961-1V, оскільки застрахований транспортний засіб 2013 року випуску. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 28 838, 62 гривні, яку повинен відшкодувати відповідач на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на адресу суду апеляційної інстанції на надіслав. Про розгляд справи у суді повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ СК «Інго Україна», в матеріалах справи відсутній договір обов`язковго страхування. Відтак, суд не мав змоги дослідити чи був перевищений ліміт відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.07.2020 року о 13:30 в м. Києві, на площі Голосіївській, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ореl», реєстраційний № НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Jeep», реєстраційний № НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Jeep», реєстраційний № НОМЕР_2 була застрахована за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 4942892.

У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.10.2020 року у справі № 752/15129/20 за провадженням №3/752/7010/20 про настання дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відповідно винним у вчиненні дорожньо-транспортній пригоди.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, тому у відповідності до ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СК «АРКС» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 57 757,42 грн.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, як зазначає позивач, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 28 838,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом положень зазначеного закону та ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel», реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідно до договору обов`язкового страхування № ЕР/154209088 була застрахована у ПрАТ СК «Інго Україна».

При розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «Інго» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та сплачено страхове відшкодування у розмірі 28 918,80 гривень.

Розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не достатньо для повного відшкодування шкоди, тому АТ «СК`АРКС» було проведено вказану оплату за договором страхування.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає раішення про здійснення чи відмову у здійсненні страхового відшкодування (ст.36, 37 Закону 1961-1V). При цьому, розмір страхової виплати з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не повинен, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати, якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі і частково відшкодувала шкоду згідно із ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808 цс 15 та постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі « 754/1114/15-ц.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 28 838, 62 грн, яке повинен відшкодувати відповідач, який не оспорив суму виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судвого рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

Відповідно до ч 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, та враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 рокускасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «АРКС» збитки в порядку регресу в сумі 28838,62 грн, судовий збір в сумі 5675,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді