Справа №442/7611/24
Провадження №2/442/1802/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Коцан Руслан Мар`янович, до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів, -

в с т а н о в и в :

12.09.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24354,50 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.2023 було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/1822/20 від 14.04.2020 року постановлено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.03.2020 і до досягнення ними повноліття.

Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області виданий відповідний виконавчий лист №442/1822/20, який пред`явлений до примусового виконання в Дрогобицький відділ ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Оскільки відповідач не сплачував аліменти, у нього за період з жовтня 2022 року по лютий 2024 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 24354,50 грн. Згідно розрахунку пені станом на даний час за період з 01.11.2022 по 30.07.2024 пеня за несплату аліментів по виконавчому листу №442/1822/20 від 09.06.2020 становить 94952,69 грн. Проте, враховуючи норми ст.196 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів в розмірі 24354,50 грн., тобто не більше 100 відсотків заборгованості.

13.09.2024 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо встановлення реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою від 13.09.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 10.10.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Дану ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками відповідачу було надіслано за встановленою адресою місця реєстрації. Проте, поштова кореспонденція була повернена на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, перекладеної з польської мови, виданого Відділом запису актів громадянського стану в Перемишлі №992/201 від 13.08.2010, а.с.6-7.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2023 у справі №442/7791/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а.с.8.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2020 у справі №442/1822/20 постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2020 і до досягнення ними повноліття., а.с.9-11.

09.06.2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області по даній справі було видано виконавчий лист №442/1822/20 про стягнення аліментів, а.с.12.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 12.03.2024 ВП №74415865 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 29.02.2024 становить 24354,50 грн., а.с.13-14.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з розрахунком пені, що здійснений позивачем, її розмір станом на 30.07.2024 становить 24354,50 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості, а.с.15.

За змістом ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Виходячи із наявних доказів у справі, суд дійшов висновку, що наведений позивачем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є обґрунтованим та не спростований відповідачем.

Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідача на її користь суми пені у заявленому розмірі, оскільки, за наявності встановленого судом факту заборгованості з боку відповідача по сплаті аліментів на дитину та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на спростування вини відповідача щодо невиконання зобов`язання по сплаті аліментів, який є обізнаним щодо покладення на нього такого обов`язку, судом встановлено наявність підстав для реалізації передбаченого ст. 196 СК України права позивача.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в розмірі 24354,50 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з 01 листопада 2020 по 30 липня 2024.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Так, судом встановлено, що представником позивача у позові заявлено про витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Судом встановлено, що 16.04.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Коцаном Р.М. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до Договору про надання правової допомоги №б/н від 16.04.2024, витрати на правові послуги адвоката складаються з 6000,00 грн. за надання консультацій, підготовку та подання позовної заяви, здійснення розрахунку пені.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Крім цього, Додатковою Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19, провадження N 12-94гс20, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, вказано, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, незначну складність справи, час витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, фінансовий стан обох сторін, суд вважає, що сума 6000,00 грн. за підготовку позовної заяви про стягнення пені за несплату аліментів, - не є співмірною із заявленими вимогами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн., що за даних обставин справи буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких. При цьому, суд враховує, що розгляд справи здійснювався судом у письмовому провадженні, без виклику учасників справи, а відтак, послуга представництва у суді адвокатом не надавалась.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 24354,50 гривень за період з 01.11.2020 по 30.07.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти заяви представника позивача адвоката Коцана Русалана Мар`яновича про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.10.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча - суддя Курус Р.І.