УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відмову у видачі судового наказу

11.10.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Чепелевич Олени Борисівни про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду та просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованість за надані послуги з розподілу природного газув розмірі 1622, 31 грн, що виникла за період з 01.03.2024 по 31.08.2024, а також інфляційних втрат у розмірі 29, 74 грн, 3% річних у розмірі 14, 33 грн та судового збору в розмірі 302, 80 грн.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 ст. 19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

З доданих до заяви розрахунків інфляційних втрат та 3% річних судом встановлено, що заявник просить стягнути з боржника крім основної суми заборгованості інфляційні втрати у розмірі 29, 74 грн та 3% річних у розмірі 14, 33 грн за період з вересня 2023 року по серпень 2024 року (згідно таблиці розрахунку інфляційних страт).

Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Така постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають.

Наданий стягувачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" та прямо суперечить такій постанові, оскільки заявник здійснював нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 23.02.2022, під час дії військового стану.

Оскільки заявлений розмір інфляційних втрат, а також 3% річних заявником нараховані під час дії військового стану, що прямо суперечить вимогам Постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", розмір заборгованості не може вважатися безспірним, як того вимагає ч. 3 ст. 19 ЦПК України, при цьому зазначені вимоги в заяві обґрунтовані як такі, що нерозривно пов`язані з вимоги про стягнення основної заборгованості.

Таким чином, підстави для задоволення вимог щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги у період дії воєнного стану, відсутні, оскільки їх нарахування заборонено.

В силу ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, Постановою КМ України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявоюпредставника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Чепелевич Олени Борисівни про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11 жовтня 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман