Справа № 496/2493/24
Провадження № 2/496/1719/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою і просить збільшити на її користь розмір відшкодування шкоди на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягується з відповідача, встановлений рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі № 2-345/2011 р. від 21.02.2011 року, у зв`язку зі смертю годувальника, з 400 грн до 2000 грн на місяць, починаючи з моменту звернення до суду із цим позовом і до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 30.06.2025 року включно.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2010 року біля 12:00 год відповідач в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Марседер-124, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись в АДРЕСА_1 , під час виконання обгону транспортного засобу, що рухався попереду, неправильно оцінив дорожню ситуацію, не впорався з керуванням свого автомобіля та допустив з`їзд автомобіля з проїжджої частини у праве узбіччя, де правою боковою частиною автомобіля Мерседер-124 допустив наїзд на з/б опору НОМЕР_2 . Після чого відповідач убрав свій автомобіль і сам зник з місця ДТП. В результаті ДТП пасажир автомобіля Мерседес-124 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження і був госпіталізований до Біляївської ЦРЛ, де помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2010 року (справа № 1-507/2010 р.), який набрав законної сили, відповідач визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вона та покійний ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.02.2011 року (справа № 2-345/2011 р.), яке набрало законної сили, встановлено стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 400 грн щомісяця зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 23.12.2010 року і до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане грошове відшкодування шкоди є тривалим у часі зобов`язанням. Протягом всього періоду часу і дотепер відповідач фактично сплачує на утримання ОСОБА_3 суму у розмірі 400 грн щомісяця (шляхом оплати по 2400 грн (400 грн * 6 місяців) 1 раз на півроку). Даний розмір відшкодування жодного разу у судовому порядку не переглядався та не змінювався. На сьогоднішній день сума 400 грн, яка сплачується відповідачем, є вкрай недостатньою, не відповідає рівню життя, не забезпечує і не забезпечувала мінімальних потреб дитини, тим більше враховуючи поточний стан її здоров`я. З моменту ухвалення судового рішення про стягнення шкоди значно підвищилась вартість життя, про що свідчить тривале зростання рівня цін на споживчі товари та послуги, інфляційні процеси в Україні, значно змінилась мінімальна заробітна плата. Кошти, що призначені до сплати за рішенням суду (400 грн на місяць), як періодичні платежі, не забезпечують реального розміру мінімальної заробітної плати. З 01.09.2022 року ОСОБА_3 вступив до Одеського професійного ліцею морського транспорту і навчається в групі 2 (курс 2) за спеціальністю «Матрос, електрозварник ручного зварювання» на денній формі, бюджет. Строк закінчення ліцею 30.06.2025 року. Дитина має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує періодичного обстеження та відповідного лікування, має необхідність у придбанні та постійному прийомі лікарських препаратів. Відповідач у добровільному порядку заперечує проти збільшення розміру відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Враховуючи те, що ОСОБА_3 станом на теперішній час не досяг повноліття, навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання, має певні захворювання, позивачка вважає, що її син має законне право на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», відповідно до якого мінімальна заробітна плата становить 8000 грн, відтак розмір відшкодування шкоди підлягає відповідному збільшенню з 400 грн до 2000 грн щомісяця до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до 30.06.2025 року включно. З урахуванням викладеного, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, а від її представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі та участі позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглянути без його участі.

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Смерть ОСОБА_4 настала від отриманих ним тяжких тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 29.08.2010 року з вини відповідача ОСОБА_2 , що встановлено вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2010 року. Вказаним вироком, який ніким не оскаржувався та набрав законної сили, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 було звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн (а.с. 13-14).

Позивачка ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 11).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.02.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 по 400 грн щомісяця у зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 23.12.2010 року і до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили (а.с. 15).

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що 29.08.2010 року ОСОБА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Марседер-124, держ. номер НОМЕР_1 , в АДРЕСА_1 , при виконанні обгону, невірно оцінивши дорожню ситуацію, не впорався з керуванням автомобіля та допустив з`їзд автомобіля з проїжджої частини у праве узбіччя і наїзд на залізобетонну опору ЛЕП. ОСОБА_4 , який знаходився в салоні автомобіля, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.02.2011 року, починаючи з 23.12.2010 року по теперішній час відповідач сплачує на користь позивачки на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 кожні півроку по 2400 грн, що становить 400 грн на місяць, що сторонами не оспорюється, а тому згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як зазначає позивачка у своєму позові, станом на сьогоднішній день сума 400 грн, яка сплачується відповідачем, є вкрай недостатньою, не відповідає рівню життя, не забезпечує і не забезпечувала мінімальних потреб дитини, тим більше враховуючи поточний стан її здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.09.2022 року ОСОБА_3 навчається на денній, бюджетній формі навчання в Одеському професійному ліцеї морського транспорту в групі 2 (курс 2) за спеціальністю «Матрос, електрозварювальник ручного зварювання», про що свідчить довідка ДНЗ «Одеський професійний ліцей морського транспорту» № 7956 від 26.01.2024 року та копія учнівського квитка серії СК № 13935862 на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 16, 17).

Дитина ОСОБА_3 має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує періодичного обстеження та відповідного лікування, має необхідність у придбанні та постійному прийомі лікарських препаратів. Згідно з чисельними медичними дослідженнями, обстеженнями, консультативними висновками, медичною характеристикою, актами дослідження стану здоров`я, випискою із медичної карти хворого № 1670 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагнози: «Шифр G40.2. Ідіопатична епілепсія з нічними парціальними нападами, зміна п/судовмної терапії»; «D22.4 Меланоформний невус волосистої частини голови та шиї» (а.с. 18-28).

На обстеження, лікування та придбання ліків для дитини позивачка витрачає значні кошти, що підтверджується відповідними фіскальними та товарними чеками (а.с. 29-32).

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати переглядається від зростання індексу цін на споживчі товари і тарифів на послуги.

Отже підвищення вартості життя враховується при встановленні мінімальної заробітної плати, тому збільшення розміру відшкодування шкоди у разі підвищення вартості життя враховується при перегляді мінімальної заробітної палати і збільшенні у зв`язку з цим розміру відшкодування шкоди за рішенням суду.

Судом встановлено, що станом на момент ДТП 29.08.2010 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 липня 2010 року було встановлено на рівні 888 грн.

Станом на дату подання позовної заяви розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 квітня 2024 року становить 8000 грн.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що є достатні підстави для збільшення розміру відшкодування шкоди, яка стягується з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю годувальника, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати у 2024 році.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом збільшення стягнення з відповідача на користь позивача розміру грошових коштів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю годувальника, з 400 грн на 2000 грн, починаючи з моменту звернення до суду із цим позовом, тобто з 03.04.2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 30.06.2025 року включно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову до суду, суд, здійснюючи розподіл судових витрат, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави 50 % судового збору, який підлягав сплаті при звернення до суду, що складає 605 грн 60 к., тоді як інші 50 % судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 1200, 1208 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди задовольнити.

Збільшити розмір відшкодування шкоди, який стягується з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), у зв`язку зі смертю годувальника, що встановлений рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі № 2-345/2011 р. від 21.02.2011 року, з 400 грн до 2000 грн на місяць, починаючи з моменту звернення до суду із цим позовом, тобто з 03.04.2024 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 30.06.2025 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к.

Іншу частину судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 24.07.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра