Справа № 933/576/24
Провадження № 2/933/101/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

відповідача - ОСОБА_1 (за позовом ОСОБА_2 )

представника відповідача - ОСОБА_3

секретаря

судового засідання - Камака О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2024 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 20 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № /449245.

19.04.2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржника, вказаного у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22137,50 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5500,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі -16637,50 грн.

Згідно п. 1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «ГОУФІНГОУ» до ТОВ "ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Вказаний вище кредитний договір було укладено з відповідачкою у електронній формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, заборгованість за договорами не погашає, представник позивача звернувся до суду, та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 22137,50 грн., а саме: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5500,00 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі -16637,50 грн., та понесені судові витрати.

16.09.2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 , в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, вважає позовну заяву необґрунтованою, та безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представник позивача зазначає, що відповідно до умов Договору факторингу за №19042022-Г від 19.04.2022 року, укладеному між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та позивачем (далі фактор за Договором факторингу) позивач набув права вимоги до відповідачки по справі, на загальну суму 22137,50 грн., яку просить суд стягнути з відповідачки, а також, стягнути судові витрати під час звернення до суду з цим позовом, а саме: 3028,00 грн. сума сплаченого позивачем судового збору, 1514,00 грн. витрати, пов`язані з розглядом справи (витребування доказів, проведення їх огляду за місцем знаходження, забезпечення доказів). В обґрунтування підстав виникнення боргових зобов`язань відповідачки перед ТОВ «ГОУФІНГОУ» за договором факторингу позивач по справі посилається на той факт, що раніше, 20.07.2021 року між первісним кредитором та відповідачкою було укладено кредитний договір № /449245. Але, відповідачка по справі стверджує, що до моменту отримання від суду копії позовної заяви та доданих до неї документів, їй взагалі нічого не було відомо про існування обставин, про які зазначено у позові. Також відповідачка зазначає, що за наведених в позові обставин вона особисто не вступала в будь-які правовідносини, ані з ТОВ «ГОУФІНГОУ», ані з ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі, не укладала з вказаним вище товариствами жодних кредитних (чи будь-яких інших) правочинів та не отримувала на власний рахунок будь-яких коштів за такими правочинами. Відповідачка має впевненість, що вона стала жертвою протиправних дій третіх осіб, і має найближчим часом звернутися з цього приводу до правоохоронних органів з відповідною заявою. Крім того, у матеріали справи відсутні докази того, що на момент звернення до суду з цим позовом відповідачка одержала від ТОВ «ГОУВІНГОУ», яке діяло як Клієнт за Договором факторингу, або ТОВ «ФК`ЄАПБ», яке діяло як Фактор, письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також найменування фактору, якому має бути здійснений платіж, як то визначено ст. 1082 ЦК України. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення договору надання коштів у позику № /449245 від 20.07.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачкою, відсутні правові підстави стверджувати, що між сторонами був укладений правочин, який підписано особисто позичальником за допомогою електронного ідентифікатора. Таким чином, сторона відповідачки по справі вважає, що позивачем не доведена наявність договірних відносин між сторонами Кредитного договору. Також вважаємо, що при позові не надані належні, допустимі, достовірні докази правомірного нарахування процентів за користування кредитними коштами. Так, згідно з положеннями Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №19042002-Г від 19.04.2022 року, який було сформовано представником позивача 26.07.2024 року, та який додано позивачем до власного позову, за відповідачкою значаться сума заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 22137,50 грн. Але, в матеріалах справи відсутні арифметичні розрахунки, за допомогою яких первісний кредитор визначив суму боргового зобов`язання відповідачки саме в зазначеному вище розмірі, з подальшим відступленням права грошової вимоги позивачу по справі на підставі Договору факторингу.

Щодо стягнення з відповідачки судових витрат, а саме: судового збору 3028 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи 1514 грн., то враховуючи недоведеність позовних вимог сторона відповідача по справі просить покласти судові витрати на позивача, та відмовити у стягненні з відповідачки на користь позивача судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в повному обсязі. Крім того, на підтвердження факту зміни прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » сторона відповідача по справі надає копію рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області про розірвання шлюбу від 25.08.2020 року (а.с.39-46).

26.09.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_7 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначає, що відповідності до умов договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа….» Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови. Клієнт самостійно вносить особисті дані в Заявку на отримання кредиту, тобто вказує номер телефону, номер паспорту, ідентифікаційний код та картку, на яку буде перераховано кошти. Ідентифікація Позичальника здійснюється не за номер телефону, а банком-емітентом, яким видано картку, на яку було перераховано кредитні кошти. Відповідачем було подано Заявку на оформлення Договору в якій останній зазначив особисті персональні данні, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав Договір електронним підписом. Для укладання кредитного договору, Відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору - висловлено не було. ОСОБА_2 була належним чином ознайомлена з умовами кредитних договорів та договору позики. Обставини укладення вказаного договору Відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Відтак, з огляду на свободу договору, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначеного договору. Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та первісним кредитором укладено договір факторингу, що підтверджується витягом з Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022;копією платіжної інструкції до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022. Крім того, договір, укладений між Відповідачем та Первісним кредитором, Договір факторингу, укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у встановленому порядку недійсними не визнані,

У відповідності до умов кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Звертають увагу на те, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач ОСОБА_2 . Крім цього відповідачка не додає жодних доказів, що на її рахунок не надходили кредитні кошти. Ні первісні кредитори, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало, та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Представник відповідача додав до матеріалів справи копію паспорта ID виданого 04.11.2020, де прізвище відповідачки зазначено як « ОСОБА_6 ». Представник позивача зазначає, що первісним кредитором до матеріалів справи були долучені фотографії ОСОБА_8 з паспортами на прізвище ОСОБА_6 та Кузнєцова, у зв`язку з цим додають до матеріалів справи.

На підставі викладеного, представник позивача просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати (а.с.60-77).

Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 26.09.2024 року представник позивача ОСОБА_7 надала до суду додаткові пояснення, відповідно до яких просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також, стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати. Крім того, просила розглянути справу без участі представника (а.с.55, 60-77).

Відповідач ОСОБА_1 (за позовом ОСОБА_2 ) у судовому засіданні повністю заперечувала проти заявлених позовних вимог, та просила відмовити в задоволені позову в повному обсязі, оскільки вона особисто не вступала в будь-які правовідносини, ані з ТОВ «ГОУФІНГОУ», ані з ТОВ «ФК`ЄАПБ», та не укладала з даними товариствами жодних кредитних (чи будь-яких інших) правочинів, та не отримувала на власний рахунок будь-яких коштів за такими правочинами. У позовній заяві представник позивача звертається до відповідача за прізвищем - « ОСОБА_9 ». Відповідач зазначила, що вона з 2020 року має прізвище « ОСОБА_6 », у зв`язку із розірванням шлюбу змінила прізвище на дошлюбне. Тобто, станом на 20 липня 2021 року, коли було укладено договір, вона мала прізвище « ОСОБА_6 ». У розділі 7 Договору про надання фінансового кредиту від 20.07.2021 року позивач зазначає ПІБ клієнта ОСОБА_2 , та посилається на ID-картку за номером НОМЕР_1 . Хоча, ID-картка за даним номером - 005396416, належить саме їй - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата видачі 04.11.2020 року, що підтверджується копією, яка надана до відзиву на позовну заяву.

До того часу, як відповідачка змінила прізвище на « ОСОБА_6 », прізвище було у неї «Кузнецова».

Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечував проти заявлених позовних вимог, та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з причин їх необґрунтованості та безпідставності. Свої обґрунтування щодо відмови позовних вимог викладено у відзиві на позовні заяву. Крім того, представник відповідача наголосив на тому, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, зазначаючи, що з 04.11.2020 року відповідач значиться як ОСОБА_1 (а.с.40-42).

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, дослідивши письмові докази, відзив на позовну заяву, додаткові пояснення представника позивача, та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступне.

Судом встановлено, що 20 липня 2021 року в електронній формі між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Кузнє ОСОБА_10 укладено кредитний договір № /449245, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5500,00 грн. строком на 25 днів зі сплатою 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Згідно п. 2.1., 2.2 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором. У договорі зазначено права та обов`язки сторін, відповідальність сторін та порядок вирішення спорів,попередження позичальника про недійсність умов договору, та інші умови. Договір підписаний сторонами: ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Кузнє ОСОБА_10 , із зазначенням її ID-картки за номером НОМЕР_1 , місця проживання: АДРЕСА_1 , рахунок позичальника, та електронного підпису R87386 (а.с.5).

Згідно додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № /449245, укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Кузнє ОСОБА_10 , дата видачі кредиту 20.07.2021 року, сума кредиту за договором 5500 грн., кількість днів у розрахунковому періоді 25. Додаток до договору містить реквізити та підписи сторін: Товариство електронний підпис GFG123 ( ОСОБА_11 ); Клієнт фізична особа Кузнє ОСОБА_12 , електронний підпис R87386 (а.с.6).

19.04.2022 року між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ГОУФІНГОУ укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача Кузнє ОСОБА_13 за кредитним договором № /449245 у розмірі на загальну суму 22137,50 грн. з яких: 5500,00 - сума заборгованості по основному боргу; 16637,50 грн. - сума заборгованості по відсоткам (а.с.11).

У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року, клієнт - ТОВ «ГОУФІНГОУ» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прийняла Реєстр боржників кількістю 14378, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.10).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № /449245 від 20.07.2021 року, сума заборгованості боржником Кузнє ОСОБА_14 не погашена, та станом на 31.05.2024 року становить 22137,5 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5500,00 грн., сума заборгованості за відсотками -16637,50 грн. (а.с.12).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.08.2020 року було розірвано шлюб між Кузне ОСОБА_10 та Кузне ОСОБА_15 . Після розірвання шлюбу прізвище позивача Кузне ОСОБА_13 змінено на дошлюбне « ОСОБА_6 » ( а.с.44).

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала ID-картку ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер документу 005396416 (51).

26.09.2024 року представник позивача, разом з додатковими поясненнями, надала копію паспорта громадянина України на ім`я Кузне ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер ID-картки НОМЕР_2 , а також, копію ID-картку на ім`я ОСОБА_1 , номер документу 005396416 (а.с.84-85).

Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті.

Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів.

До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 203 ЦК України регламентовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що 20 липня 2021 року в електронній формі між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Кузнє ОСОБА_10 укладено кредитний договір № /449245. У договорі зазначено права та обов`язки сторін, відповідальність сторін та порядок вирішення спорів, попередження позичальника про недійсність умов договору, та інші умови. Договір підписаний сторонами: ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Кузнє ОСОБА_10 , із зазначенням її ID-картки за номером НОМЕР_1 , місця проживання: АДРЕСА_1 , рахунок позичальника, та електронного підпису R87386.

Але, вбачається з копії ID-картку за номером НОМЕР_1 , яку надала до суду відповідачка, та з її пояснень в судовому засіданні вбачається, що у зв`язку з розірванням шлюбу 25.08.2020 року, вона змінила прізвище з Кузнецова на Парфьонову, та 04.11.2020 року отримала паспорт ID-картка за номером НОМЕР_1 .

Тобто, станом на 20 липня 2021 року, коли було укладено кредитний договір, відповідачка мала прізвище « ОСОБА_6 ». Відповідачка до зміни прізвища на дошлюбне мала прізвище Кузнецова, що не відповідає прізвищу особи, яка уклала с ТОВ «ГОУФІНГОУ» кредитний договір № /449245 та прізвищу відповідача зазначеного у позовній заяві.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем.

Приймаючи до уваги, що подані позивачем на підтвердження заявлених вимог договір про надання фінансового кредиту № /449245 від 20.07.2021 року, додаток до договору про надання фінансового кредиту № /449245 є такими, що не були підписані ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 Кузне ОСОБА_12 .

Отже, відсутність підпису відповідача на вищевказаних договорі та додатку до нього свідчить про те, що відповідач не є стороною укладеного кредитного договору. Враховуючи, що позивачем інших доказів на підтвердження обставини отримання відповідачем кредитних коштів суду не надано, та в матеріалах справи відсутні докази того, що Парфьонова (Кузнецова) отримала грошові кошти, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставини наявності у відповідача обов`язку повернути заборгованість за кредитним договором від 20.07.2021 року у розмірі 22137,50 грн.

Таким чином, позовні вимоги представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до Кузнє ОСОБА_16 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволенню не підлягають.

За приписами частин 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 263-266, 268 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 09 жовтня 2024 року.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний .

Відповідач - ОСОБА_1 (за позовом ОСОБА_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.