У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

УСТАНОВИВ:

04.10.2024 до Подільського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, яка обгрунтована тим, що сторони мають спільну дитину 12.01.2008 року народження, яка за твердженнями заявника проживає з ним та станом на дату подання цієї заяви шлюб між сторонами не розірвано, відтак, заявник просить суд стягнути з боржниці на користь заявника аліменти на дитину у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, на який посилається заявник як на підставу для видачі судового наказу, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що видача судового наказу за вимогами про стягнення аліментів допускається лише у разі, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Проте, як вбачається з матеріалів, долучених до заяви, заявник перебуває у шлюбі з боржником та наявна судова справа про розірвання шлюбу. Також, з матеріалів неможливо дійти безспірного висновку про те що дитина проживає саме з заявником, адже сам по собі витяг з реєстру територіальної громади доводить лише факт реєстрації, але не обставини проживання дитини з заявником (чим могли би бути відповідні довідки з місця навчання, довідка про місце проживання тощо), а тому суд не може пересвідчитись у тому, що відсутній спір про право.

Суд зазначає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України)

У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки між сторонами наявний спір щодо розірвання суду та не надано безспріних доказів того що дитина проживає з заявником.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника, відсутність необхідності їх дослідження і аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 165 КПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на те, що подані заявником докази до заяви не підтверджують безспірність стягнення, суд приходить до висновку, що вимоги ст. 163 ЦПК України дотримані не були, а відтак, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 161, 165, 166, 258-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів - відмовити;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк