печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», про захист прав споживачів, стягнення відсотків, 3 % річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та Відповідачем було укладено 3 депозитних договори: № SAMDN8812 від 12.07.2013 р. (сума вкладу 100 001, 00 грн.); № SAMDN9100 від 15.08.2013 р. (сума вкладу 189 875, 42 грн.) та № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р. (сума вкладу 355 000, 00 грн.).

Навесні 2014 р., у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень Відповідача на території АР Крим, рахунки Позивача було безпідставно заблоковано Відповідачем. Нарахування відсотків було припинено.

З метою отримання належних коштів та нарахованих по ним відсотків Позивач неодноразово звертався до Відповідача із проханням повернути належні їй кошти та нараховані відсотки, але законні вимоги Позивача виконані не були.

Неможливість отримання Позивачем належних йому коштів вимусили Позивача звернутися до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 р., у справі № 755/583/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 було частково задоволено. Постановлено стягнути з банку 727 637, 01 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 р. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 р. було залишено у силі.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 р. рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 р. та Ухвала Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 р. були залишені без змін.

Зазначена вище, присуджена судом, сума (727 637, 01 грн.) була стягнута ДВС в рамках ВП № НОМЕР_1 та зарахована на рахунок Позивача 14 травня 2020 р.

Враховуючи, що депозитні договори діють до повного їх виконання Сторонами, враховуючи, що позивачем заявлялися та судом відповідно розглядалися періоди стягнення відсотків: до 13.06.2015 р. включно (за договором № SAMDN8812 від 12.07.2013 р.); до 15.06.2015 р. включно (за договором № SAMDN9100 від 15.08.2013 р.); до 23.06.2015 р. включно (за договором № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р.) у Позивача є право вимагати стягнення відсотків за вкладами за періоди: з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р. (за договором № SAMDN8812 від 12.07.2013 р.); з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р. (за договором № SAMDN9100 від 15.08.2013 р.); з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р. (за договором № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р.)

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому враховуючи розмір банківського вкладу, який є базою нарахування 3 % річних, що було стягнуто у рамках справи № 755/583/15-ц, Позивачка має беззаперечне право стягнення на її користь 3 % річних (на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України), нарахованих на розмір її вкладів протягом строку позовної давності та інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання.

На підставі викладеного, Позивач просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на свою користь:

за договором № SAMDN8812 від 12.07.2013 р.: 78 992, 57 грн. - не нараховані відсотки за період: з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 13 939, 87 грн. - 3 % річних за період з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 51 620, 52 грн. - інфляційні втрати за період з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р.;

за договором № SAMDN9100 від 15.08.2013 р.: 161 394, 11 грн. - не нараховані відсотки за період: з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 28 481, 31 грн. - 3 % річних за період з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 98 013, 69 грн. - інфляційні втрати за період з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р.;

за договором № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р.: 295 301, 64 грн. - не нараховані відсотки за період: з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 52 112, 05 грн. - 3 % річних за період з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 183 251, 00 грн. - інфляційні втрати за період з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р.

Ухвалою судді від 15 червня 2020 року 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що нарахування відсотків на вклади після розірвання договорів повинно здійснюватися за ставками 1, 0 % та 0, 01 %.

Від представника Позивача адвоката Д. А. Дугінова надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що на підтвердження затвердження банком процентних ставок «1, 0 %» та «0, 01 %» відповідач посилається на «Витяг з наказу ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК № 07 від 05.01.2004р» та «Витяг з Протоколу Комітету управління активами і пасивами ПАТ КБ ПРИВАТБАНК від 25.04.2017р».

Однако зазначені Витяги відповідач не надає. Ті документи, які надає відповідач та посилається на них не свідчать про те, що вони є офіційними документами банку.

Крім того, Позивач вказує, що незважаючи на те, що Позивач звертався до банку із заявами про розірвання депозитних договорів у 2014 р. вони не були розірвані за цією заявою, виходячи з того, що Відповідач не виконав умови цих договорів, не виплатив позивачу кошти на підставі ціх заяв, тому вважати депозитні договори, з того часу, розірваними немає підстав.

Також відповідач не інформував позивача про зміну відсоткової ставки за депозитами, тому відсотки за всіма укладеними сторонами договорами повинні бути розраховані за ставками, зазначеними у цих договорах.

Ухвалою суду від 07.03.2022 року підготовче провадження у справі закінчено та призначено справу до розгляду по суті.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем було укладено 3 депозитних договори: № SAMDN8812 від 12.07.2013 р. (сума вкладу 100 001, 00 грн.); № SAMDN9100 від 15.08.2013 р. (сума вкладу 189 875, 42 грн.) та № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р. (сума вкладу 355 000, 00 грн.).

Навесні 2014 р., у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень Відповідача на території АР Крим, рахунки Позивача було безпідставно заблоковано Відповідачем. Нарахування відсотків було припинено.

З метою отримання належних коштів та нарахованих по ним відсотків Позивач неодноразово звертався до Відповідача із проханням повернути належні їй кошти та нараховані відсотки, але законні вимоги Позивача виконані не були.

Неможливість отримання Позивачем належних йому коштів вимусили Позивача звернутися до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 р., у справі № 755/583/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 було частково задоволено. Постановлено стягнути з банку 727 637, 01 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 р. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 р. було залишено у силі.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 р. рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 р. та Ухвала Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 р. були залишені без змін.

Зазначена вище, присуджена судом, сума (727 637, 01 грн.) була стягнута ДВС в рамках ВП № НОМЕР_1 та зарахована на рахунок Позивача 14 травня 2020 р.

Враховуючи, що депозитні договори діють до повного їх виконання Сторонами, враховуючи, що позивачем заявлялися та судом відповідно розглядалися періоди стягнення відсотків: до 13.06.2015 р. включно (за договором № SAMDN8812 від 12.07.2013 р.); до 15.06.2015 р. включно (за договором № SAMDN9100 від 15.08.2013 р.); до 23.06.2015 р. включно (за договором № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р.) у Позивача є право вимагати стягнення відсотків за вкладами за періоди: з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р. (за договором № SAMDN8812 від 12.07.2013 р.); з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р. (за договором № SAMDN9100 від 15.08.2013 р.); з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р. (за договором № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р.)

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На виконання умов договорів, позивач здійснив вклади на рахунки банку, в той час, як банк зобов`язаний був повернути ці вклади разом із відсотками за користування коштами на вимогу Позивача у будь-який час протягом строку дії договорів.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів`належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг].

Відповідно до частини другої ст. 1058 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частина перша ст. 633 Цивільного кодексу України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з частиною другою ст. 633 Цивільного кодексу Україниумови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно дост. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною першою ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516).

Згідно з частиною першою ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1061 Цивільного кодексу України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.

Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

При цьому згідно із частиною другою ст. 1070 Цивільного кодексу України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ встановлено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Змістом договорів підтверджується, що вони є договорами банківського строкового вкладу.

У випадку, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк. Строк вкладу продовжується не одноразово без заяви Клієнта до банку. При цьому відлік нового строку вкладу та нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступного за даток закінчення попереднього строку вкладу.

Відповідно до умов усіх трьох договорів відсоткова ставка встановлена у розмірі 17 % річних.

Відповідач не повідомляв Позивача про зменшення розміру процентів на зазначені вище вклади.

Доводи представника відповідача про те, що нарахування на вклади повинно здійснюватися за відсотковою ставками у розмірі 1, 0 % та 0, 01 % є безпідставними, оскільки після звернення Позивача до банку із проханням повернути вклади та розірвати договори розірвання договорів та відповідної виплати не відбулось.

Таким чином, відсотки по договорам банківського вкладу повинні бути розраховано у тому розмірі, який зазначено у договорах, до повернення вкладів позивачу.

Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 175/2329/18.

Крім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що позивач має право вимоги до банку про стягнення відсотків, нарахованих на депозитні вклади, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат, оскільки їх нарахування є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати відсотків на суму вкладу за умовами договору.

Відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-16, 526, 551, 1058, 1060, 1061, 1066, 1067, ст.ст. 1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 1-18, 76 81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», про захист прав споживачів, стягнення відсотків, 3 % річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , за договором № SAMDN8812 від 12.07.2013 р.: 78 992, 57 грн. не нарахованих відсотків за період: з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 13 939, 87 грн., у якості 3 % річних за період з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 51 620, 52 грн. інфляційних втрат за період з 14.06.2015 р. по 13.05.2020 р.;

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , за договором № SAMDN9100 від 15.08.2013 р.: 161 394, 11 грн. не нарахованих відсотків за період: з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 28 481, 31 грн., у якості 3 % річних за період з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 98 013, 69 грн. інфляційних втрат за період з 16.06.2015 р. по 13.05.2020 р.;

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , за договором № SAMDNWFD900 від 23.11.2013 р.: 295 301, 64 грн. не нарахованих відсотків за період: з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 52 112, 05 грн., у якості 3 % річних за період з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р.; 183 251, 00 грн. інфляційних втрат за період з 24.06.2015 р. по 13.05.2020 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Вовк