1Справа № 335/6748/24 2/335/2552/2024
РІШЕННЯ
27 вересня 2024 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П., за участі секретаря судового засідання Кісенка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Юрасова Андрія Вікторовича до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна
17.06.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Юрасова Андрія Вікторовича до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна.
На звернення позивача Лівобережний ВДВС зазначив, що на даний час, виконавче провадження, строки зберігання якого закінчилися, знищено. Підстави для зняття арешту 3 майна у державного виконавці відсутні. Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/797/24

від 22.02.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна було відмовлено. Означене рішення суду було вмотивоване наступним, цитати: «...позов про зняття

арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі

закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове

право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У даній справі предметом спору є вимога ОСОБА_1 про скасування арешту з майна, накладеного Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ 26.02.2010 відносно боржника ОСОБА_1 , при цьому, позов пред`явлено лише до відділу виконавчої служби. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, як до неналежного відповідача.

Запорізька регіональна філія ДП «НАІС» на запит адвоката Юрасова А.В. роз`яснила, що відповідно до п. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі-Положення), що діяло на момент внесення відомостей до Реєстру заборон (який з 01.01.2013 є архівною складовою частиною Державного реєстру прав), підставою для внесення відомостей про накладення арешту була заява про реєстрацію, яка подавалась в електронному вигляді, зокрема, органами ДВС у зв`язку з накладенням ними арешту. Інші документи, зокрема, постанова, не подавались. Згідно п. 2.6.2. Положення до Реєстру заборон уносяться такі відомості про обтяження як дані про обтяжувача та про особу (осіб), щодо майна якої (яких) встановлено обтяження. Інформація, щодо особи в інтересах якої накладається арешт не зазначається в заяві та не міститься у Державному реєстрі прав. За даними Державного реєстру прав, обтяження нерухомого майна за реєстраційним номером 9562924 було зареєстровано 26.02.2010 р. реєстратором Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі поданої в електронному вигляді заяви обтяжувача - Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Враховуючи викладене, надання Підприємством запитуваних Вами копій документів та інформації щодо особи в інтересах якої було накладено арешт не вбачається можливим, у зв`язку з їх відсутністю».

Із листа-відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради вбачається, що інформація щодо осіб, в інтересах якої було накладено арешт, згідно даних Державного реєстру прав, відсутня. Основним завданням Департаменту є реалізація державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Тому просить зняти арешт та заборону відчуження майна громадянина України ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

11.07.2024 представник Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради звернувся до суду з заявою, в який зазначає, що у відносинах по зняттю арешту з цього майна Департамент є не стороною, рішення Департаменту не оскаржуються та позовних вимог до нього немає. Проти позову не заперечує, просить розглянути справу за його відсутністю. Покладається на розсуд суду.

Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відзиву на позов не надало. Судова повістка, направлена за його місцезнаходженням, повернулася до суду через відсутність відповідача за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 02.09.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позов просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їхній сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з паспортом НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Лівобережного ВДВС № 68479/1-29.24-35 від 31.10.2023: на даний час, виконавче провадження, строки зберігання якого закінчилися, знищено. Підстави для зняття арешту з майна у державного виконавці відсутні. Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст. 59 Закону Украйни «Про виконавче провадження» в судовому порядку.

Запорізька регіональна філія ДП «НАІС» на запит адвоката Юрасова А.В. листом № 55/32-07 від 18.04.2024 роз`яснила, що відповідно до п. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі-Положення), що діяло на момент внесення відомостей до Реєстру заборон (який з 01.01.2013 є архівною складовою частиною Державного реєстру прав), підставою для внесення відомостей про накладення арешту була заява про реєстрацію, яка подавалась в електронному вигляді, зокрема, органами ДВС у зв`язку з накладенням ними арешту. Інші документи, зокрема, постанова, не подавались. Згідно п. 2.6.2. Положення до Реєстру заборон уносяться такі відомості про обтяження як дані про обтяжувача та про особу (осіб), щодо майна якої (яких) встановлено обтяження. Інформація, щодо особи в інтересах якої накладається арешт не зазначається в заяві та не міститься у Державному реєстрі прав. Відповідно за даними Державного реєстру прав, обтяження нерухомого майна за реєстраційним номером 9562924 було зареєстровано 26.02.2010 р. реєстратором Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі поданої в електронному вигляді заяви обтяжувача - Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Враховуючи викладене, надання Підприємством запитуваних копій документів та інформації щодо особи в інтересах якої було накладено арешт не вбачається можливим, у зв`язку з їх відсутністю. ДП НАІС є самостійним підприємством та не є правонаступником Держінформюсту.

Із листа-відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради № 01-26/01/696 від 30.04.2024 на запит адвоката Юрасова А.В. вбачається, що інформація щодо осіб, в інтересах якої було накладено арешт, згідно даних Державного реєстру прав, відсутня. Основним завданням Департаменту є реалізація державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Адвокати, відповідно до Закону, звертаються самостійно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для отримання необхідної інформації.

Відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на надано жодного доказу на підтвердження того, що він є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання не є документом, який підтверджує право власності на квартиру.

Також позивач посилається на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/797/24 від 22.02.2024 у спорі між ОСОБА_1 та Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна. Вказане рішення суду з відмітною про набрання ним законної сили до позову не надано. Більш того, вказане рішення, в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, не звільняє від доказування, оскільки постановлено у спорі з іншим відповідачем.

Тому, суд вважає, що позивачем не доведені його позовні вимоги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 22 лютого 2023 року у справі №489/3691/20 Верховний Суд зазначив, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20) зазначено, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1 та банком. Тому державний реєстратор є неналежним відповідачем, і у зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора необхідно відмовити із зазначеної підстави. Тому постанову суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в їх задоволенні».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 31 серпня 2022 року в справі № 521/6739/11 (провадження № 61-12575св21) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову».

Спір про припинення обтяження арешту майна може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого на майно позивача було накладено арешт, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Таким чином Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України не є належними відповідачами.

Пред`явлення позову до неналежної особи є підставою для відмови в задоволенні позову.

Тому, в задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Юрасова Андрія Вікторовича до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені позивачами судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,247,263-265,353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Юрасова Андрія Вікторовича до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з майна залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, адреса: м. Запоріжжя, б. Центральний, б.27, ;

Відповідач: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, адреса: 04053, Україна, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, .

Рішення складене в повному обсязі 27.09.2024.

Суддя І.П. Соболєва