Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2423/22
Провадження № 2/935/45/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Василенка Р.О., зі секретарем Криворучко Я.В., за участю:

позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Кушніренка А.В.

відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Войдевич О.А.,

представника третьої особи органу опіки та піклування Ящук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: Коростишівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), орган опіки та піклування Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати його батьком малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відомості до актових записів про народження дітей, зазначивши його батьком дітей.

В обґрунтування позову вказує, що з 2013 року до липня 2020 року періодично проживав однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 (біологічна мати дітей). Спільне проживання не носило системний характер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народила сина ОСОБА_5 .

Зазначає, що про те, що народжені відповідачкою ОСОБА_3 діти є його рідними дітьми він не знав, про їх походження вона йому нічого не розповідала.

Після того, як вони продовжували проживати разом та вести спільне господарство він ставився до цих дітей як до своїх, виконував батьківські обов`язки, які належать батькові дітей.

Згодом йому стало відомо, що запис про народження дітей здійснено зі слів матері. Оскільки вони проживали разом з відповідачем ОСОБА_3 , то дітям присвоєно його по батькові « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », про що він не заперечував.

Рішенням Коростишівського районного суду від 09 липня 2020 року у справі № 935/2038/19 відповідачку ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно її чотирьох дітей, у тому числі відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому з 20.08.2020 року відповідача ОСОБА_2 призначено опікуном малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з ним та перебувають на його утриманні.

Вказав, що після того як він припинив проживати з відповідачем ОСОБА_3 , вона йому повідомила що малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його рідними дітьми.

У зв?язку з цим, позивач вказує, що вирішив встановити своє батьківство відносно цих дітей, так, як у період спільного проживання разом з ними у них були налагоджені теплі батьківські стосунки, психологічний зв?язок. Вказав, що оскільки він не є офіційно батьком дітей то забрати, виховувати та спілкуватися з дітьми він не має змоги, так як діти перебувають у опікуна, однак бажає бути батьком для цих дітей офіційно.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив у якому заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що у березні 2018 року його сім`я створила благодійний християнський фонд ОСОБА_8 для допомоги дітям, які перебувають у складних життєвих обставинах. У подальшому отримали статус сім`ї патронатного вихователя.

Так вказує, що в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_9 , яка є його рідною дочкою, було влаштовано дітей: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , черете, що діти на той час перебували у складних життєвих обставинах, були геть занедбані, вирішувалося питання про позбавлення батьківських прав біологічної матері дітей ОСОБА_3 , яка ж є також відповідачем у справі.

Зазначає, що під патронатом діти перебували близько одного року, за цей час їх біологічна мати ОСОБА_3 майже не цікавилася станом дітей, жодним чином не допомагала та рішенням Коростишівського районного суду від 09 липня 2020 року була позбавлена батьківських прав відносно усіх її дітей.

За час їх проживання пройшло близько 4 років з дітьми у них налагодився сильний зв`язок та діти стали для них майже рідними, то у серпні 2020 року вони вирішили оформити опіку та піклування над дітьми в тому числі і над малолітніми на той час ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Пояснив, що меншим дітям вони приділяють значну увагу, адже діти з моменту народження мають вроджені вади здоров`я та потребують постійного лікування. Ганна має когнітивні порушення, межову розумову відсталість з порушенням поведінки та емоцій дитячого віку та загальний недорозвиток мовлення, а ОСОБА_14 має вади кишечника, що потребує постійного і тривалого лікування.

Вказав, що для захисту найвищих інтересів та прав дітей справедливим буде не піддавати їх різним психоемоційним стресам та хвилюванням, не відокремлювати від сім`ї, тим паче від старших братика і сестри. Адже у разі визнання батьківства наступним кроком буде повернення дітей позивачу, який є зовсім чужою особою для дітей.

Вказує, що позивач не надав належних доказів на підтвердження його проживання однією сім`єю разом із біологічної матір`ю дітей ОСОБА_3 та виконання ним батьківських обов`язків.

Вказав, що позивач знаючи, що відповідачку ОСОБА_3 позбавляють батьківських прав,а діти передані під патронат не вчинив жодної дії з метою повернення дітей, що свідчить про його байдужість та невизнання себе батьком для дітей. Дізнавшись у липні 2020 року про своє батьківство позивач не здійснював дій направлених на реалізацію свого батьківства, не проявляв інтересу до дітей. Будь-яких доказів на підтвердження того, що він визнавав себе батьком дітей до позову не надано.

Третя особа орган опіки та піклування Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області надіслали до суду пояснення у яких вказали, що в органу опіки та піклування Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області, відсутні докази проживання, ведення спільного господарства виховання та догляд за дітьми ОСОБА_1 . Позивач жодного разу не звертався до органів опіки та піклування щодо отримання інформації про можливість визнання батьківства.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що не знав, що він є батьком дітей, тому бажає визнати своє батьківство. Метою визнання батьківства не є уникнення мобілізації.

Вказав, що на даний час він відстрочки не має, проте проходить комісію, збирає документи. На даний час проживає з іншою жінкою, з якою має двох спільних дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також виховує двох інших дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які не є його спільними зі співмешканкою дітьми.

Представник позивача адвокат Кушніренко А.В. у судовому засіданні позов підтримав з наведених у позові підстав. Вказав, що право на підтвердження біологічного батьківства відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не може бути позбавленим за будь-яких умов. Характеризуючі дані позивача не мають впливати на біологічне походження дітей від позивача. Визнання особи позивача батьком забезпечить якнайкращі інтереси дітей.

Позивач не знав хто є батьком дітей, адже біологічна мати у судовому засіданні заперечила його батьківство. Підтвердженням батьківства позивача відносно дітей є висновок експертизи від 21.12.2023 року, де на 99,9 % підтверджено батьківство позивача, яке не може заперечуватися. Діти мають право знати хто їх батько та в майбутньому це забезпечить тільки набуття ними додаткових прав на утримання, спадкування, на виховання у сім`ї.

Відповідач ОСОБА_2 (опікун) у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з наведених у відзиві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Войдевич О.А. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з наведених у відзиві підстав. Вказала, що висновок експерта є одним із доказів на підтвердження батьківства. Відповідач жодним чином не цікавився життям дітей як за час спільного проживання, так і після вилучення дітей у матері у 2019 році, доказів його участі у житті дітей та виконання батьківських прав чи їх відносин як батька і дітей не надано.

Інтерес до дітей виник у 2022 році після повномасштабного вторгнення росії на територію України. Визнання батьківства за позивачем пов`язано з отримання відстрочки від мобілізації, а не забезпечення якнайкращих інтересів дітей. Зазначила, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в силу свого віку, взагалі не пам`ятає і не знає позивача ОСОБА_19 , як батька. Визнання батьківства за позивачем спричинить значний психологічний стрес для дітей, які його не знають і не вважають батьком. Позивач не має нерухомого чи рухомого майна, його дохід є мінімальним, він не зможе забезпечити найкращі інтереси дітей, які на даний час знайшли сім`ю та називають батьками інших людей та проживають у гарних умовах.

У разі визнання батьківства діти житимуть із чужою їм людиною. Позивач маючи шанс визнати своє батьківство з 2013 року цього не зробив, не піклувався про дітей та не зважав на них, а згадав лише у 2022 році.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином, тому суд розглянув справу без її участі. В підготовчому засіданні позов не визнавала вказала, що позивач не є батьком дітей.

Представник третьої особи органу опіки та піклування ОСОБА_20 , у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з наведених у поясненнях підстав. Вказала, що визнання батьківства за позивачем не слугуватиме якнайкращим інтересам дітей.

Представник третьої особи начальник Коростишівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білошицька Н.М. у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву та письмові пояснення про розгляд справи без її участі.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1 проживав разом із їх матір`ю десь з 2013 року до 2019 року, тобто приблизно з часу народження сестри ОСОБА_4 до часу їх вилучення від матері.

Вказав, що позивач ОСОБА_1 за час їх проживання кидався битися до матері, обзивав їх та погрожував. Приходив п`яний та не в настрої, а також вони з матір`ю випивали вдома. Вони боялися його та втікали по сусідах та ховалися по сараям.

Мати точно не знала, хто є батьком його сестри ОСОБА_22 та брата ОСОБА_23 , але казала, що можливо позивач ОСОБА_24 . Позивач же казав, що то не його діти, а від іншого та не признавав їх. Позивач нічого їм не купував, за меншими дітьми не доглядав, в садочок не водив, не допомагав. Зазначив, що ОСОБА_19 часто не було вдома, він пропадав та не з`являвся іноді місяцями, максимум 6 місяців. За відсутності позивача п`янок вдома не було.

Вказав, що у 2019 році в день коли його та брата із сестрами забрали у матері позивач ОСОБА_24 був присутній у їх будинку та все бачив. ОСОБА_24 жодного разу не приїздив та не спілкувався з ними.

Вказав, що у новій сім`ї їм краще, за ним доглядають та опікуються їх життям та здоров`ям. Він став краще вчитися, їсти та одягатися.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_24 не батько її сестри ОСОБА_22 та брата ОСОБА_23 . Не хоче, щоб він знущався з дітей, як з них. Вказала, що позивач ОСОБА_24 з`явився у їх житті до народження сестри ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. точно не пам`ятає коли та жив до 2019 року. Часто не проживав тижнями, місяцями. Коли позивач пропадав, п`янок не було. Вказала, що коли проживали разом були у їх матері із позивачем суперечки, мати казала позивачу, що молодші брат і сестра його діти, але позивач не погоджувався, казав що вони від іншого.

Мати їй не казала хто батько молодших дітей. До його проживання з матір`ю п`янок, гулянок не було. Позивач відносився до них негативно. Погрожував їм, обзивав, вони його боялися. Вказала, що у новій сім`ї їм краще, за ними доглядають, батьки опікуються її життям та допомогли з покращенням її здоров`я, вона навчається.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_26 . Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.08.2018 року № та свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (т1 а.с.61-63, 132-135 ).

Рішенням Коростишівського районного суду від 09 липня 2020 року у справі № 935/2038/19 відповідачку ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь дітей аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з 19.11.2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Розпорядженням голови Коростишівської районої державної адміністрації Житомирської області від 20.08.2020 №182 призначено ОСОБА_2 піклувальником неповнолітніх: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

У висновку молекулярно-генетичної експертизи №40627 від 21.12.2023 року Медико генетичного центру «Мама Папа» вказано, що ймовірність того, що позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 99,999 %

З довідки про доходи від 08.09.2022 №1 вбачається, що ОСОБА_1 має середньомісячний дохід близько 6 800 грн., тобто отримує заробітну плату у мінімальному розмірі.

У характеристиці ФОП ОСОБА_27 вказано, що ОСОБА_1 з 01.02.2022 року працює підсобним працівником на підприємстві. Зарекомендував себе з позитивної сторони, обов`язки виконує сумлінно, спиртними напоями не зловживає, порушень трудової дисципліни не має.

З актів обстеження умов проживання служби у справах дітей від 25.09.2015 року, 06.10.2017 року, 27.11.2018 року, 10.07.2018 року, 04.01.2019 року, 22.02.2019 року, 19.03.2019 року, 08.04.2019 року, 13.06.2019 року, з метою обстеження умов проживання дітей, які перебувають на обліку складних життєвих обставинах зокрема вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає мати ОСОБА_3 , та діти: ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 від 01.04.2023 №1/1169 ОСОБА_28 слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний та підлягає мобілізації на військову службу.

За змістом положень ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як зазначено в п.п. 4, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 СК). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.(ст. 80 ЦПК України).

Згідно вимог ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку суд зважає на відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт утримання, спілкування, виховання та визнання позивачем ОСОБА_1 , як батьком, на той час малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно яких ставиться питання про визнання батьківства.

Спільних фото, письмових доказів із закладів освіти чи органів місцевого самоврядування, будь-яких квитанцій щодо купівлі дітям речей або підтверджень активних дій позивача направлених на надання батьківського піклування чи інших доказів, які вказували про участь позивача ОСОБА_1 , як батька у житті дітей, до яких як він вказує відносився як до своїх та доглядав за ними, матеріали справи не містять.

Періодичне спільне проживання позивача ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 про що не заперечувала, як вона, так і допитані судом уже повнолітні ОСОБА_25 та ОСОБА_21 не може слугувати доказом батьківства позивача відносно малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Будь-яких доказів ведення спільного господарства позивача разом із ОСОБА_3 та дітьми, зокрема наявності спільного бюджету, квитанцій про купівлю техніки, товарів для дому, ведення господарства, оброблення земельної ділянки біля будинку не надано.

Відомостей, або довідок з лікарні чи пологового будинку про відвідування позивачем разом із матір`ю, чи дітьми лікарів, спеціалістів, отримання консультацій до народження дітей або після їх народження не надано. Жодних свідчень тому, що зокрема малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після її народження вважала чи називали позивача своїм батьком не надано.

З обсягу наявних доказів у суду відсутні підстави вважати, що позивач до народження дітей або після їх народження здійснював хоч якість дії направлені на спільне з їх матір`ю виховання чи утримання, визнаючи тим самим себе батьком дітей.

При цьому як вказав сам позивач, що підтверджено іншими доказами та поясненнями свідків проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не було системним.

Не надано доказів того, що позивач систематично забезпечував життєві потреби дітей, відносно яких ставиться питання про визнання батьківства, або ж старших дітей відповідачки ОСОБА_3 .

При ухваленні судового рішення, суд враховує, що питання щодо походження дитини вирішується на підставі сукупності доказів.

При цьому, висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає у рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Так, ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2023 року по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу аналізу ДНК, проведення якої за клопотанням позивача доручено ТОВ «МАМА ПАПА».

Частиною 6,7 ст. 102 ЦПК України визначено, що у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Зі змісту наданого суду висновку молекулярно-генетичної експертизи від 21.12.2023 року №40627 Медико генетичного центру «Мама Папа» слідує, що його підготовлено завідуючою лабораторією ТОВ «МАМА ПАПА» ОСОБА_29 . Однак у наданому висновку молекулярно-генетичної експертизи від 21.12.2023 року №40627 не зазначено, що експерт попереджена (обізнана) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

Про таке застереження вказано тільки у супровідному листі від 21.12.2023 вих.№40627, який підписаний директором ТОВ «Мама Папа» Савельєвим Д.Л., а не ОСОБА_29 , яка складала такий висновок від 21.12.2023 року №40627.

При цьому відповідно до положень статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експерти.

Статтею 9 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що атестовані відповідно до цього закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями ч. 1,3 статті 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини 1,3,4 розділу 3 Інструкції «Про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3505/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07.09.2015 № 1659/5), обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз.

У письмових висновках експерта, крім даних, передбачених чинним законодавством, обов`язково зазначаються номер, дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Судовий експерт здійснює судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Відповідно до витягу відомостей з бази даних Ліцензійного реєстру МОЗ України суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з медичної практики слідує, що ТОВ «МАМА ПАПА», , на підставі рішення про видачу ліцензії від 03.11.2016 №1168 здійснює діяльність за наступними спеціальностями: організація і управління охороною здоров`я, дерматовенерологія, терапія, генетика медична, ревматологія, кардіологія ендокринологія, неврологія, клінічна лабораторна діагностика, спеціальність молодших спеціалістів з медичної освітою, сестринська справа.

У супровідному листі про направлення висновку експертизи №40627 від 21.12.2023 року сказано, що лабораторний процес та формування висновку молекулярно-генетичної експертизи виконала завідуюча клініко-діагностичної лабораторії ТОВ «МАМА ПАПА» ОСОБА_29 , яка має повну вищу освіту за спеціальністю «Генетика», а саме диплом магістра з відзнакою КВ №47473715 від 30.06.2014 року, сертифікат спеціаліста № НОМЕР_3 Національної медичної академії післядипломної освіти ім. Шупика за спеціальністю «Лабораторна генетика».

Однак будь-яких даних про те, що ОСОБА_29 атестована відповідно до Закону України «Про судову експертизу» та отримала свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, матеріали справи та наданий висновок не містить. Станом на дату виконання експертизи та на дату ухвалення рішення ОСОБА_29 не включена до Реєстру атестованих судових експертів.

Також розділ 4 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), визначає організацію проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів.

Зокрема саме у цій Інструкції визначено основні дані, які вказуються у висновку експерта, його структура.

Так у п. 4.15 Інструкції вказано, що висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи.

Якщо експерт не є працівником державної спеціалізованої установи і працює на професійній основі самостійно, він засвідчує наданий ним висновок своїм підписом і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків).

Однак наданий висновок експертизи №40627 від 21.12.2023 року підписано не тільки завідуючою клініко-дігностичної лабораторії ОСОБА_29 , яка не є атестованим судовим експертом, але і директором ТОВ «МАМА ПАПА» Савєльєвим Д.Л., хоча він не проводив таке дослідження, відомості про його спеціальність судового експерта та право на засвідчення такого висновку у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене вище, висновок молекулярно-генетичної експертизи від 21.12.2023 року №40627, не відповідає ч. 6, 7 ст.102 ЦПК України та проведений ОСОБА_29 , яка не є атестованим судовим експертом, а тому такий висновок та долучені під час його дослідження матеріали не приймаються судом як належний та допустимий доказ у справі.

Позивачем не надано інших належних та допустимих доказів, такі як спільні фото, відеозаписи, листування, відомості з соціальних мереж, які б опосердковано вказували на його участь у вихованні та визнанні дітей своїми та в своїй сукупності могли бути достатнім підтвердженням батьківства ОСОБА_1 .. Тому проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, судом не встановлено фактичних даних, які засвідчують походження дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від позивача ОСОБА_1 , відтак суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене вище, і керуючись ст.ст. 10, 12, 18, 76-83, 89, 95,102, 141, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: Коростишівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), орган опіки та піклування Старосілецької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання батьківства відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Коростишівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , місцезнаходження: вул. Соборна Площа, 18, м. Коростишів, Житомирського району, Житомирської області.

Третя особа: Старосілецька сільська рада Житомирського району Житомирської області (орган опіки та піклування), ЄДРПОУ: 04348705, місцезнаходження: вул. Шевченка, 20-А, с. Старосільці, Житомирського району, Житомирської області.

Повне судове рішення складено 25.09.2024 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО