Справа № 344/2924/24
Провадження по справі № 2/354/327/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

представника позивача адвоката Бандури В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія УНІКА» Київський Центр Врегулювання збитків, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15.02.2024 року звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія УНІКА» Київський Центр Врегулювання збитків(надалі-ПрАТ «СК УНІКА»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»(надалі-ПрАТ «СК «ВУСО») про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.09.2023 року приблизно о 23 год. водій ОСОБА_2 , керуючи мікроавтобусом марки Mercedes Benz Sprinter 408D реєстраційний номер НОМЕР_1 у с. Татарів Надвірнянського району Івано-Франківської області не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, при виїзді на зустрічну смугу руху, при обгоні здійснив зіткнення з автомобілем марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу та яким на момент ДТП керував його син ОСОБА_3 , чим порушив вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України. В результаті ДТП належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а саме: пошкоджено переднє праве крило, кришка капоту, радіатор, решітка радіатора, переднє лобове скло, права передня стійка, праве крило, задній бампер. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК УНІКА» за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №215512621, ліміт відповідальності за шкоду майну-160000,00 грн, франшиза-2600,00 грн. Позивачем було повідомлено ПрАТ «СК УНІКА» про настання страхового випадку, однак страховик не забезпечила своїх експертів для визначення вартості завданого збитку та не забезпечила складання страхового акту. З огляду на це позивач звернувся до СПД ФО ОСОБА_4 та відповідно до наданого Звіту про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу №271/10/23 від 20.10.2023 року встановлено, що ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 137155,690 грн, вартість відновлювального ремонту-710494,50 грн, вартість відновлювального ремонту із урахуванням зносу-286437,69 грн., ринкова вартість пошкодженого КТЗ-18225,32 грн., вартість матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ становить-137155,69 грн. 30.11.2023 року представник позивача звернувся до ПрАТ «СК УНІКА» з адвокатським запитом щодо виплати страхової компенсації, який залишено без відповіді. На повторний запит ПрАТ «СК УНІКА» 23.01.2024 року повідомила, що подію від 12.09.2023 року, за участі транспортних засобів Mercedes Benz Sprinter 408D реєстраційний номер НОМЕР_1 та AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 було врегульовано ПрАТ «СК«ВУСО» згідно Положення «Про пряме врегулювання збитків», яке розрахувало та виплатило позивачу страхове відшкодування. Таким чином, оскільки відповідачі є учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків по обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка діє з 01.12.2016 року, виплата страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснюється відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов Полісу №215512621. Проте, станом на день звернення до суду із даним позовом ПрАТ «СК «ВУСО» не здійснило позивачу виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль. Докази наявності визначених ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у матеріалах даної справи відсутні. Із урахуванням наведеного позивач вважає, що ПрАТ «СК «УНІКА» порушено вимоги ст.ст.34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не вчинило необхідний дій після отримання повідомлення про настання страхового випадку, а також у визначений ст.36 зазначеного Закону строк не здійснило виплату страхового відшкодування та не надіслало відмову у здійсненні виплати. Із урахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з ПрАТ «СК УНІКА» та ПрАТ «СК«ВУСО» на його користь 137155,69 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 8800, 00 грн. витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку, 1371,56 грн. сплаченого судового збору та 12000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

05.03.2024 року до суду надійшов відзив на позов ПрАТ «СК«ВУСО» у якому зазначено, що відповідач просить у задоволенні позовних вимог, заявлених до ПрАТ «СК«ВУСО» відмовити у повному обсязі з наступних мотивів. Між ПрАТ «СК«ВУСО» та ОСОБА_1 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216308417 від 16.08.2023 року, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 . У період дії зазначеного договору вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, що мала місце 12.09.2023 року за участю транспортного засобу марки Mercedes Benz Sprinter 408D реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , якого постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2023 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК УНІКА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215512621.

15.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК«ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за системою прямого врегулювання збитків шляхом направлення заяви на виплату страхового відшкодування через мобільний додаток Viber. 21.09.2023 року ПрАТ «СК«ВУСО» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 та 02.11.2023 року направлено на адресу ОСОБА_1 лист за вих. №3993/2023/вих./2318690 про погодження суми страхового відшкодування. 16.11.2023 року ПрАТ «СК«ВУСО» листом за вих. №4789/2023/вих./2318690 повідомлено ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування за системою прямого врегулювання збитків. Протоколом Президії МТСБУ №376/2016 від 10.03.2016 року затверджено «Положення про пряме врегулювання збитків», відповідно до п.2.1 розділу 2 якого при прямому врегулюванні збитків страховик потерпілого організовує проведення страхової виплати потерпілому у ДТП, з яким страховик уклав договір ОСЦПВВНТЗ, який є чинним на момент ДТП. Після такої виплати страховик відповідального компенсує страховику потерпілого сплачені кошти відповідно до умов Розділу 5 цього положення. З метою виконання вимог п.3.1 Розділу 3 Положення ПрАТ «СК«ВУСО» було залучено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «СОС СЕРВІС Україна» для визначення розміру заподіяного збитку. Згідно Звіту про визначення вартості(розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу №342.23Е SOS_-04 від 10.10.2023 року ринкова вартість автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на момент його пошкодження у ДТП складає 137155,69 грн., вартість відновлювального ремонту становить 530905,19 грн. Таким чином у відповідності до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказаний транспортний засіб вважається фізично знищеним і його власнику підлягає до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП. Відповідно до Звіту про оцінку №342.2.23 Е від 16.10.2023 року ринкова вартість автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 із урахуванням пошкоджень, наявних після ДТП складає 50488,85 грн. ПрАТ «СК«ВУСО» здійснено розмір страхового відшкодування наступним чином:137155,69(вартість автомобіля до ДТП)-50488,85(вартість автомобіля після ДТП)-2600(франшиза за полісом №215512621)=84066,84 грн. Відповідно до п.3.5 Розділу 3 Положення суттєвою умовою можливості отримання потерпілим відшкодування збитків у страховика потерпілого в системі прямого врегулювання збитків слід вважати погодження потерпілим суми нарахованого страхового відшкодування. У випадках, якщо потерпілий не погоджується з сумою страхової виплати, визначеної страховиком потерпілого, останній має право не здійснювати таку виплату в системі ПВЗ. При цьому страховик потерпілого зобов`язаний проінформувати потерпілого про його право звернутися до страховика відповідального та, за зверненням потерпілого, передає потерпілому усі оригінальні документи, отримані для врегулювання зазначеного збитку. ПрАТ «СК«ВУСО» листом за вих. №3993/2023/вих./2318690 від 02.11.2023 року було запропоновано ОСОБА_1 у строку до 14.11.2023 року погодити суму страхового відшкодування у розмірі 84066,84 грн. шляхом направлення на адресу страховика Договору про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування. Разом з цим, із урахуванням норм п.3.5 Розділу 3 Положення страховик потерпілого не більше як за 60 днів(2/3 від встановленого законодавством строку врегулювання збитків) повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та/або про відмову у такій виплаті по системі прямого врегулювання збитків. Однак, у зазначений строк позивачем не було погоджено суму нарахованого страхового відшкодування у зв`язку із чим ПрАТ «СК«ВУСО» своїм листом за вих. №4189/2023/вих./2318690 від 16.11.2023 року повідомило позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування за системою прямого врегулювання збитків та інформувало його про право звернутись із заявою про виплату до ПрАТ «СК УНІКА». За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» до задоволення не підлягають.

Окрім цього, 05.03.2024 року ПрАТ «СК«ВУСО» подало клопотання про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача та клопотання про участь представника відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.03.2024 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

07.03.2024 року до суду надійшов відзив на позовом ПрАТ «СК «УНІКА» у якому зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення та заперечує проти позову у повному обсязі. Так з 01.12.2026 року між страховими компаніями почала діяти Угода про пряме врегулювання збитків, що регулюється «Положенням про пряме врегулювання збитків». У рамках прямого врегулювання потерпілий у ДТП отримав можливість вибору страховика, що врегульовуватиме його страховий випадок, тобто він вправі звернутись як до страхової компанії винуватця в ДТП, так і до страховика, з яким сам уклав договір ОСЦПВ. Транспортний засіб позивача на момент ДТП був забезпечений полісом №216308417, укладеним із ПрАТ «СК«ВУСО». Відтак, позивач скориставшись можливістю прямого врегулювання збитків, 15.09.2023 року звернувся за виплатою страхового відшкодування до свого страховика. 21.09.2023 року у межах 10-денного строку згідно вимог п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у присутності власника пошкоджений транспортний засіб було оглянуто оцінювачем. Розмір збитку розраховано на підставі Звіту ТОВ «СОС СЕРВІС Україна» №342.23Е SOS_-04 про визначення вартості розміру збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 10.10.2023 року, відповідно до якого автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт(530905,19 грн.) перевищують його вартість до ДТП(137155,69 грн.) Із урахуванням вартості транспортного засобу у пошкодженому стані, визначеної на підставі Звіту ТОВ «СОС СЕРВІС Україна» №342.2.23Е від 16.10.2023 року у сумі 50488,85 грн. ПрАТ «СК«ВУСО» розраховано страхове відшкодування у розмірі 84066,84 грн. та 02.11.2023 року направлено на адресу позивача лист про погодження суми страхового відшкодування. Оскільки позивачем не погоджено суму відшкодування, ПрАТ «СК«ВУСО» не здійснило виплату страхового відшкодування, що не позбавляло ОСОБА_1 права на звернення до страховика винуватця ДТП-ПрАТ «СК УНІКА». Однак із відповідною заявою позивач до ПрАТ «СК УНІКА» до подання позову до суду не звертався, а тому рішень про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування відповідачем не приймалося. Із урахуванням викладеного ПрАТ «СК УНІКА» права позивача не порушені, а звернення до суду із вказаним позовом є передчасним. Також відповідач вважає, що позовні вимоги є завищеними. Так згідно Звіту про оцінку, наданого ОСОБА_1 транспортний засіб теж вважається фізично знищеним, а вартість матеріального збитку становить 137155,69 грн, однак позивач при розрахунку страхового відшкодування всупереч вимог ст.30 Закону не враховує вартість транспортного засобу, що залишається у його розпорядженні. При цьому ОСОБА_1 не зазначає у чому полягає неправильність Звітів від 10.10.2023 року та 16.10.2023 року, проведених на замовлення ПрАТ «СК«ВУСО». Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК«ВУСО» у передбачений законом строк було проведено огляд транспортного засобу у присутності позивача, а тому зважаючи на те, що позивачем не доведено порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів на час складання наданих страховиком Звітів, відсутні підстави брати до уваги замовлене позивачем за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку, не очікуючи рішення страховика(20.10.2023 року).

13.03.2023 року представник відповідача подав відповідь на відзив ПрАТ «СК«ВУСО» у якому зазначено, що позиція відповідача щодо заперечення позову в цілому суперечить самому інституту відшкодування шкоди адже мають місце беззаперечні фактичні обставини та докази заподіяння ОСОБА_1 матеріальних збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу з вини ОСОБА_2 , який не оспорював постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Крім того позивач не погоджується з наведеними відповідачем обставинами щодо направлення позивача листа від 02.11.2023 року щодо погодження суми страхового відшкодування та листа від 16.11.2023 року про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 вказаних листів не отримував і відповідач не надав доказів їх направлення. Також позивач не отримував копії Звіту ТОВ «СОС СЕРВІС Україна» №342.2.23Е від 10.10.2023 року та не був ознайомлений з наведеними у відзиві розрахунками. Наведена у вказаному Звіті ринкова вартість автомобіля після ДТП визначена у сумі 50488,85 грн., що суперечить висновкам незалежної експертизи, проведеної позивачем. Вартість транспортного засобу AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 у після аварійному стані відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого транспортного засобу №271/10/23, виконаного незалежним експертом ОСОБА_4 становить 18225,32 грн., а тому сума відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 116330,37 грн., що значно більше за оцінку наведену експертом ПрАТ «СК«ВУСО». Також позивач не погоджується із доводами відповідача в частині посилання на п.3.5 Розділу 3 Положення про пряме врегулювання збитків відповідно до якого страховик має право не здійснювати виплату в системі ПВЗ якщо потерпілий не погоджується із сумою страхової виплати. Відповідач викладає нічим не підтверджені факти, що ОСОБА_1 було запропоновано у строк до 14.11.2023 року погодити суму страхового відшкодування. Вказані аргументи ПрАТ «СК«ВУСО» суперечать чинному законодавству. Змістом ст. 9,22-31,35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Аргументи, наведені ПрАТ «СК«ВУСО» у відзиві на позов суперечать реальним фактам. Оскільки відповідач не проводив жодних заходів, спрямованих на погодження з потерпілим суми страхової виплати, не надсилав копій Звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу, не повідомляв про відмову у виплаті страхового відшкодування за системою прямого врегулювання збитків.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2023 року вказану справу передано за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 року вказану справу передано у провадження судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року вказану справу прийнято до провадження та призначено судове засідання з розгляду по суті на 17.06.2024 року.

11.06.2024 року судом постановлено ухвалу про участь представника відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві та відзиві на позов. Зазначив, що позивач звертався із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до обох страховиків, а ПрАТ «СК«ВУСО» не направляло ОСОБА_1 повідомлення про погодження страхового відшкодування та листа про відмову у виплаті відшкодування і відповідних доказів відповідачем суду не надано.

Представник відповідача ПрАТ «СК«ВУСО» у судовому засіданні у режимі відеоконференції просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Зазначив, що у страхової компанії відсутні додаткові докази направлення ОСОБА_1 листа про погодження страхового відшкодування та про відмову у виплаті відшкодування. В подальшому, у судове засідання не з`явився та 23.09.2024 року направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ПрАТ «СК УНІКА» у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12.09.2023 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Татарів по вул. Незалежності не врахував дорожньої обстановки, при виїзді на зустрічну смугу, при обгоні здійснив зіткнення з транспортним засобом AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2023 року, яка набрала законної сили 07.11.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216308417, укладеним із ПрАТ «СК«ВУСО» 16.08.2023 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну-160000,00 грн, франшиза-2000,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 12.09.2023 року була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №215512621, укладеним із ПрАТ «СК УНІКА», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну-160000,00 грн, франшиза-2600,00 грн.

15.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК«ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.

21.09.2023 року пошкоджений транспортний засіб AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 був оглянутий оцінювачем ТОВ «СОС Сервіс Україна» ОСОБА_5 у присутності власника ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом технічного огляду КТЗ, у якому зафіксовано наявні пошкодження.

Відповідно до звіту про визначення вартості(розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу №342.23Е SOS_-04 від 10.10.2023 року, виконаного експертом-оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО», від імені якого діє асистуюча компанія» ТОВ «СОС Сервіс Україна», вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП, що мала місце 12.09.2023 року дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження та становить 137155,69 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 530905,19 грн., із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу-222894,95 грн.

Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу №271/10/23 від 20.10.2023 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 до пошкодження у ДТП, що мала місце 12.09.2023 року становить 137155,69 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 710494,50 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування зносу становить 286437,69 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля у після аварійному стані становить 18225,32 грн., вартість матеріального збитку, спричиненого власнику вказаного транспортного засобу становить 137155,69 грн.

30.11.2023 року представник позивача направив до ПрАТ «СК УНІКА» адвокатський запит із вимогою надати інформацію про виплату страхового відшкодування за фактом пошкодження транспортного засобу AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 у ДТП, що мала місце 12.09.2023 року.

15.01.2024 року представник позивача повторно направив до ПрАТ «СК УНІКА» адвокатський запит із вимогою надати інформацію щодо суми виплати страхової компенсації власнику транспортного засобу AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 у ДТП, що мала місце 12.09.2023 року за участю забезпеченого транспортного засобу Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 та надати копію висновку перевірки.

У відповідь на вказаний запит ПрАТ «СК УНІКА» листом за вих. №2 від 23.01.2024 року повідомило, що подію від 12.09.2023 року за участю автомобіля Mercedes Benz Sprinter 408D реєстраційний номер НОМЕР_1 та AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 було врегульовано ПрАТ «СК«ВУСО» згідно Положення «Про пряме врегулювання збитків» відповідно до якого потерпілий у ДТП звертається до свого страховика або страховика винуватця. Страхова компанія врегульовує страховий випадок та здійснює страхове відшкодування клієнту. Один раз на місяць формується реєстр зустрічних вимог між страховиками, що здійснили відшкодування до страховиків винуватців. Компенсація витрат між страховиками відбуватиметься через розрахунково-клірингову систему в МТСБУ. Тож ПрАТ «СК«ВУСО» розрахувало та оплачувало страхове відшкодування за випадком, а відтак щодо отимання будь-яких документів по розрахунку збитку та страхового випадку слід звертатись до ПрАТ «СК«ВУСО».

З адресованого ОСОБА_1 листа ПрАТ «СК«ВУСО» №3993/2023/вих./2318690 від 02.11.2023 року слідує, що за результатами розгляду заяви від 15.09.2023 року про виплату страхового відшкодування внаслідок події, яка мала місце 12.09.2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до положень ст.ст.30.1, 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнана повна загибель автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до Звіту №342.23Е SOS_-04 ринкова вартість транспортного засобу на дату оцінки складає 137155,69 грн, згідно Звіту №342.2.23Е вартість транспортного засобу після ДТП(вартість технічно справних складників) складає 50488,85 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає до виплати становить:137155,69 грн(ринкова вартість ТЗ на дату оцінки)-50488,85 грн(вартість ТЗ після ДТП)-2600 грн(франшиза згідно полісу №215512621)=84066,84 грн. Враховуючи наведене, відповідно до п.3.5 «Положення про пряме врегулювання збитків», затвердженого Президією МТСБУ від 10.03.2016 року страховик просив погодити суму страхового відшкодування у розмірі 84066,84 грн шляхом підписання та направлення Договору про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування до 14.11.2023 року.

З адресованого ОСОБА_1 листа ПрАТ «СК«ВУСО» №4189/2023/вих./2318690 від 16.11.2023 року вбачається, що оскільки у визначений у листі №3993/2023/вих./2318690 від 02.11.2023 року строк ним не погоджена сума страхового відшкодування у розмірі 84066,84 грн шляхом направлення на адресу страховика Договору про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування, ПрАТ «СК«ВУСО» повідомляє про відмову у виплаті страхового відшкодування за системою прямого врегулювання збитків.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно положень ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з положеннями ч.ч.1-2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Положеннями ч.2 ст.1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року(надалі-Закон №1961-IV) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 вказаного Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону №1961-IV передбачено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 28 Закону №1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону №1961-IV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У пункті 33.1.4 ст. 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст.35 Закону №1961-IV).

Пунктами 34.1., 34.4 ст.34 Закону №1961-IV передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтею 37 Закону №1961-IV передбачено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) а саме: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» передбачено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 12.09.2023 року у с. Татарів Надвірнянського району Івано-Франківської області відбулась з вини водія транспортного засобу Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

На момент вказаної ДТП за участю забезпечених транспортних засобів AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 та Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідачі ПрАТ «СК«ВУСО» та ПрАТ «СК УНІКА» були учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків.

Відповідно до преамбули Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 376/2016 від 10.03.2016 року це положення є внутрішнім нормативним документом МТСБУ та встановлює порядок взаємодії страховиків-членів МТСБУ для забезпечення впровадження процесу прямого врегулювання збитків в Україні.

Відповідно до п.1.1. Положення, пряме врегулювання збитків (ПВЗ) - виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідальної особи за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого.

У пункті 2.1. Положення зазначається, що при прямому врегулюванні збитків Страховик потерпілого організовує проведення страхової виплати Потерпілому в ДТП, з яким такий Страховик уклав договір ОСЦПВВНТЗ, який є чинним на момент ДТП. Після проведення такої страхової виплати Страховик відповідального компенсує Страховику потерпілого сплачені кошти відповідно до умов Розділу 5 цього Положення.

Згідно п.2.2 Положення збиток може бути врегульований шляхом прямого врегулювання за умови відповідності сукупності наступних обставин: ДТП сталося за участю виключно двох наземних ТЗ та є контактним (наявне зіткнення), незалежно від наявності або відсутності потерпілих, яким нанесено шкоду життю та здоров`ю; на обидва ТЗ є діючий на момент ДТП договір ОСЦПВВНТЗ та страховики обох учасників ДТП є учасниками системи прямого врегулювання збитків; водій одного з ТЗ є повністю винним в ДТП (немає часткової відповідальності); наявна інформація у страховика потерпілого щодо полісів учасників ДТП не є суперечливою в частині даних, на підставі яких ідентифікується забезпечений транспортний засіб (марка, тип, державний реєстраційний номерний знак) та визначаються наявність страхового забезпечення на дату ДТП, розмір франшизи та страхових сум.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 15.09.2023 року позивач повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся в порядку передбаченому Угодою про пряме врегулювання збитків із заявою про виплату страхового відшкодування до своєї страхової компанії- ПрАТ «СК«ВУСО», з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216308417.

21.09.2023 року оцінювачем ПрАТ «СК«ВУСО» був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно наданих ПрАТ «СК«ВУСО» Звіту про визначення вартості(розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу №342.23Е SOS_-04 від 10.10.2023 року та Звіту про оцінку автомобіля №342.2.23Е від 16.10.2023 року вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження та становить 137155,69 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 530905,19 грн.; ринкова вартість автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням пошкоджень, наявних після ДТП, становить 50488,85 грн.

Таким чином, страховиком потерпілого вживалися заходи з метою визначення розміру завданого збитку.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, станом на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом ПрАТ «СК«ВУСО» не здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування за зазначеним страховим випадком.

В обґрунтування поданих заперечень ПрАТ «СК«ВУСО» зазначило, що позивачем не була погоджена визначена страховиком сума страхового відшкодування у розмірі 84066,84 грн, що відповідно до умов п.3.5 Положення про пряме врегулювання збитків послужило підставою для відмови у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування, про що останній був повідомлений у встановленому порядку, у визначений Законом №1961-IV строк.

Проте суд критично оцінює зазначені доводи відповідача та не приймає до уваги в якості належного та достовірного доказу долучені ПрАТ «СК«ВУСО» до відзиву листи №3993/2023/вих./2318690 від 02.11.2023 року про погодження суми страхового відшкодування та №4189/2023/вих./2318690 від 16.11.2023 року про відмову у виплаті відшкодування, адресовані ОСОБА_1 , оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів(фіскальних чеків, поштових квитанцій, витягу із журналу реєстрації вихідної кореспонденції) на підтвердження того, що зазначені листи дійсно надсилались на адресу позивача та були ним отримані.

Додатковим свідченням цього є відсутність у матеріалах справи Договору про погодження розміру та умов здійснення страхового відшкодування, який за твердженням відповідача надсилався позивачу та мав бути ним підписаний.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив факт отримання ОСОБА_1 повідомлення страховика про визначення розміру страхового відшкодування та відмови від його погодження, а також обізнаності позивача про прийняте ПрАТ «СК «ВУСО» рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями ст.ст.36, 37 Закону №1961-IV визначено вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування та передбачено, що про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик приймає мотивоване рішення, яке у матеріалах даної справи відсутнє і доказів його існування суду не надано.

Окрім цього, суд зауважує, що умовами п.3.5 Положення про пряме врегулювання збитків, на який посилається відповідач, визначено право, а не обов`язок страховика відмовити у виплаті відшкодування у системі прямого відшкодування збитків, якщо потерпілий не погоджується із визначеною сумою страхової виплати.

Проте, як встановлено судом, у даному випадку ПрАТ «СК «ВУСО» не була отримана відмова потерпілого у погодженні нарахованої суми страхової виплати, що за відсутності у страховика належних доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 повідомлення про визначений розмір страхового відшкодування, свідчить про відсутність законних та обґрунтованих підстав для відмови у страховій виплаті та в свою чергу не може слугувати належною підставою для відмови у позові у частині позовних вимог, заявлених до ПрАТ «СК «ВУСО» та позбавлення страхувальника права на отримання страхової виплати у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу.

Водночас позивачем у даній справі заявлена вимога про стягнення страхового відшкодування із обох страховиків-ПрАТ «СК«ВУСО» та ПрАТ «СК УНІКА».

Щодо позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК УНІКА» суд зазначає наступне.

Так, як підтверджується вищезазначеними дослідженими судом доказами, ОСОБА_1 в порядку прямого врегулювання збитків повідомив про подію та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 12.09.2023 року до свого страховика-ПрАТ «СК«ВУСО».

Отже, маючи можливість вибору отримання страхового відшкодування від страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, відповідальної за скоєння дорожньо-транспортної пригоди- ПрАТ «СК УНІКА» чи від страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого- ПрАТ «СК«ВУСО», позивач погодився на те, щоб обов`язок щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням належного йому транспортного засобу виконав його страховик- ПрАТ «СК«ВУСО».

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.06.2018 року у справі №910/7449/17 зазначила, що: «Відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону №1961 підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону №1961), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону №1961).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної дорожньо-транспортної пригоди.»

У ході розгляду даної справи позивачем не надано будь-яких доказів та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач після ДТП 12.09.2023 року звертався до ПрАТ «СК «УНІКА» із повідомленням про страховий випадок чи заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, незважаючи на те, що відповідне право у потерпілого існує на протязі року з моменту ДТП і не було простроченим на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом. При цьому поданням такої заяви не може вважатись направлення на адресу страховика адвокатських запитів представником позивача.

У матеріалах справи також відсутні докази того, що страховик винної особи приймав участь у процесі врегулювання події, яка мала місце 12.09.2023 року чи приймав будь-яке рішення щодо суми страхового відшкодування чи здійснення виплати такого відшкодування.

Таким чином, за встановлених обставин даної справи, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження факту порушення ПрАТ «СК «УНІКА» законних прав та інтересів позивача, а доводи позивача про неправомірність дій такого страховика є передчасними та необґрунтованими, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення ПрАТ «СК«ВУСО» суд враховує наступне.

Порядок відшкодування шкоди у зв`язку з фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано ст.30 Закону №1961-IV відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 року у справі №753/21303/16-ц дійшов висновку про те, що у разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Як вбачається із досліджених судом Звіту про визначення вартості(розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу №342.23Е SOS_-04 від 10.10.2023 року, наданого ПрАТ «СК`ВУСО» та Звіту про розрахунку ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу №271/10/23 від 20.10.2023 року, долученого позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП 12.09.2023 року значно перевищує ринкову вартість вказаного транспортного засобу до ДТП, а тому зазначений автомобіль вважається фізично знищеним, а вартість матеріального збитку, завданого його пошкодженням, відповідає вартості автомобіля на момент ДТП та в обох Звітах визначена у розмірі 137155,69 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що ОСОБА_1 визнає належний йому транспортний засіб марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 фізично знищеним, про що свідчить заявлений до відшкодування розмір позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи те, що визначена за результатами оцінки вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням належного позивачу автомобіля, не перевищує ліміт відповідальності страховика згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216308417, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СК«ВУСО» слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 137155,69 грн., зобов`язавши ОСОБА_1 передати страховику залишки автомобіля марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із врахуванням наведеного, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО», ПрАТ «СК «УНІКА» про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити частково шляхом стягнення з ПрАТ «С «ВУСО» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 137155,69 грн., зобов`язавши ОСОБА_1 передати страховику залишки автомобіля марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 . У задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «УНІКА» слід відмовити за безпідставністю.

Частиною першою ст.264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд серед іншого повинен вирішити питання розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно приписів ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, при зверненні до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 1371,56 грн, згідно квитанції АТ «Таскомбанк» №0050-9580-7641-5809 від 09.02.2024 року, в також поніс витрати по оцінці матеріального збитку у сумі 8800,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 05.10.2023 року.

При вирішенні питання щодо відшкодування витрат за послуги з визначення суми матеріального збитку, суд враховує, те, що вищенаведені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із частковим невиконанням своїх зобов`язань ПрАТ «СК«ВУСО», яке в установленому порядку не повідомило позивача про проведену оцінку розміру майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу та прийняте рішення за вказаним страховим випадком, у зв`язку із чим останнім вживались заходи для самостійного визначення розміру завданого збитку, а тому такі витрати, мають бути відшкодовані відповідачем на користь позивача.

Таким чином з ПрАТ «СК«ВУСО» слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, а саме: 1371,56 грн сплаченого судового збору та 8800,00 грн витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У ході розгляду справи представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження розміру та обґрунтованості понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема договору про надання правової допомоги, акта приймання- передачі наданих послуг, квитанції про оплату, а також до завершення розгляду справи не зроблено відповідну заяву про те, що вказані докази будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому зазначені у позовній заяві витрати на правничу допомогу у сумі 12000,00 грн не можуть вважатись документально підтвердженими та не підлягають до стягнення на користь позивача у зв`язку із недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія УНІКА» Київський Центр Врегулювання збитків, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 137155(сто тридцять сім тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 69 коп.

Зобов`язати ОСОБА_1 передати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» залишки автомобіля марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 8800(вісім тисяч вісімсот) гривень 00 коп. та 1371(одну тисячу триста сімдесят одну) гривню 56 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія УНІКА» Київський Центр Врегулювання збитків, місцезнаходження: 04112, вул. О. Теліги, 6В м. Київ, .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», місцезнаходження: 03150, вул. Казимира Малевича, 31 м. Київ, .

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК