ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9007/24 Справа № 205/5443/24 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року про відмову у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 , по справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: держава Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И Л А:

01 травня 2024 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якій заявники просили встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок терористичного акту та тимчасової окупації території Донецької області України, вчиненого Російською Федерацією та призвело до порушення їх конституційних прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Конституцією України; встановити факт, що вимушене переселення ОСОБА_2 у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок терористичного акту та тимчасової окупації території Донецької області України, вчиненого Російською Федерацією та призвело до порушення їх конституційних прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Конституцією України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 , по справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: держава Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з ухвалою заявники подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу скасувати, повернути справу до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року в справі № 463/5368/22 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено. Встановлено факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок терористичного акту та тимчасової окупації території Донецької області України, вчиненого Російською Федерацією та призвело до порушення їх конституційних прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Конституцією України. вказане рішення набрало законної сили 01.08.2024 року.

Статтею 186 ЦПК України визначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідність застосування вказаної норми права зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі №520/18820/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що критеріями відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України є: наявна тотожність спірних правовідносин (спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у різних цивільних справах) та судове рішення по тотожній справі, що набрало законної сили.

При цьому критерій тотожності підлягає оцінці тільки після набрання відповідним рішенням законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 дійшла висновку про те, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції послався на рішення рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року в справі № 463/5368/22 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено. Встановлено факт, що вимушене переселення ОСОБА_1 у березні 2014 року з тимчасово окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок терористичного акту та тимчасової окупації території Донецької області України, вчиненого Російською Федерацією та призвело до порушення їх конституційних прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та Конституцією України, вказане рішення набрало законної сили 01.08.2024 року.

Проаналізувавши зміст заяви в даній справі, та судове рішення, яке набрали законної сили у справі №463/5368/22, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, та вважає, що наявна тотожність спірних правовідносин, так як спір в цивільних справах, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, наявність судового рішення по справі №463/5368/22 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі №205/5443/24.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зводяться до непогодження із висновком суду першої інстанції та тлумаченні норм чинного законодавства на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, оскільки законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2024 року про відмову у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 , по справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: держава Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: