Провадження №2/523/722/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16, в місті Одесі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_4 , звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_5 , та після розірвання шлюбу, в порядку поділу майна просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, 1/2 частину автомобіля ВАЗ, 1/2 частину автомобіля УАЗ, припинити її право власності на зазначені об`єкти нерухомого та рухомого майна стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію за: 1/2 частини квартири в сумі 508 766,00 грн., 1/2 частини автомобіля ВАЗ в сумі 29 851,24 грн., 1/2 частини автомобіля УАЗ в сумі 88 368,00 грн. В обґрунтування вимог посилалася на те, що зазначене майно було набуто під час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя, при поділі майна частки подружжя є рівними. Таким чином, в порядку визначеному ст. 364 ЦК України просить здійснити виділ її частки в натурі, шляхом стягнення половини вартості майна, що підлягає поділу.

Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач вимоги позову визнав частково, а саме те, що квартира і автомобіль ВАЗ є спільною сумісною власністю, разом із тим зазначив, що частка колишньої дружини в квартирі складає не 1/2, а 11/100 частин, що становить 117 524,95 грн., оскільки квартира була придбана за кошти від продажу майна, що належало йому до реєстрації шлюбу. Розмір грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля ВАЗ становить 4 200,00 грн., відповідно до договору купівлі-продажу. В частині стягнення грошової компенсації за 1/2 частини автомобіль УАЗ вимоги позову не визнав, посилаючись на те, що зазначений автомобіль ним було придбано через два роки після повного фактичного припинення шлюбних відносин.

Відповідач та його представники, в судовому засіданні свої заперечення та часткове визнання позову підтримали.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.02.2011р., по 07.10.2021р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та їх діти проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Позивачка та діти до теперішнього часу мають зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі (а.с. 18-20).

Крім того, судом встановлено та підтверджується належними доказами наступне. Так 23.11.1998р., ОСОБА_5 , на підставі договору дарування набув право власності на кв. АДРЕСА_2 (а.с. 52).

15 серпня 2012 року ОСОБА_5 , продав належну йому квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу вартість квартири склала 216 999 грн., (а.с. 54). 20 серпня 2012 року ОСОБА_5 , на прилюдних торгах придбав кв. АДРЕСА_1 , та 29 серпня 2012 року отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за 282 207,00 грн (а.с. 56).

Автомобіль «ВАЗ 21043», 2001 року випуску ОСОБА_5 , придбав 23.11.2011 року, та продав його 04.04.2021 року за 8 400,00 грн., (ціна майна договірна) (а.с.59).

Також встановлено, що ОСОБА_4 , фактично припинила шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільно не проживає із ОСОБА_5 , з червня 2020 року про що нею особисто надано довідку про проживання в кв. АДРЕСА_3 (а.с. 21). Зазначена обставина визнана представником позивачки в судовому засіданні.

Автомобіль марки «УАЗ 3163-010», 2006 року випуску придбаний ОСОБА_6 30.03.2021 року, що не заперечувалось представником позивача.

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1 017 532,00 грн., що підтверджується висновком експерта (а.с. 142-156).

Згідно частини третьої статті 368 ЦК Украйни майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень частини другої статті 72 СК Украйни, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Згідно ст. 364 СК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Разом із тим, при визначенні часток подружжя при поділі нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , суд вважає необхідним застосувати вимоги ч. 7 ст. 57 СК України.

Так, частиною сьомою ст. 57 СК України, визначено, якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску є його особистою власністю.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, відповідачу належала квартиракв. АДРЕСА_2 яка була продана 15.08.2012р., за 216 999,00 грн., і вже 20.08.2012р., ОСОБА_5 , придбав спірну квартиру за 282 207,00 грн. Враховуючи дуже незначний строк між продажом майна, що було особистою власністю відповідача, та придбанням іншої квартири, суд приходить до висновку про те, що саме за особисті кошти ОСОБА_5 , та його внесок на придбання майна значно більший. Так різниця між придбаним майном та проданим складає 65 208 грн., отже саме ці кошти є спільним внеском подружжя, а саме по 1/2 частині кожний, тобто внесок позивачки складає 32 604,00 грн., що становить 11/100 частин квартири. За такого розрахунку, компенсація 11/100 частин складає 117 524 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 95 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновком зробленим в Постановах Верховного Суду у справах №711/2302/18, 367/3800/14.

В частині поділу автомобіля марки «ВАЗ 21043», 2001 року випуску, та стягнення грошової компенсації його вартості суд приймає до уваги часткове визнання позову відповідачем (в цій частині) в сумі 4 200,00 грн., з огляду на те, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи про що призначається експертиза.

В силу ч. 2 ст.78 СК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд не приймає до уваги та вважає недопустимим доказ наданий позивачкою про вартість автомобіля «ВАЗ» розрахований на підставі калькулятора «Авто RIA» (а.с. 31), оскільки в ньому зазначена середня вартість на всі автомобілі «ВАЗ 2104» які є на інтернет ресурсі з 2001 року по 2022 рік випуску, тобто без урахування конкретного року випуску, пробігу автомобіля, об`єму двигуна, технічного та зовнішнього стану автомобіля.

В частині поділу автомобіля марки «УАЗ 3163-010», 2006 року випуску, суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, судом встановлено та не заперечувалось представником позивачки те, що автомобіль був придбаний відповідачем 30.03.2021 року, а фактичне припинення шлюбних відносин відбулося в червні 2020 року (про що позивачка особисто зазначила в позові (а.с.21)).

В силу ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Питання , протягом якого періоду часу сторони проживали роздільно про фактичному припиненні шлюбних відносин, має принципове значення для вирішення спору між колишнім подружжям про майно, оскільки це відповідним чином може вплинути й на вирішення юридичної долі майна, придбаного у таких період.

Зазначена позиція викладена у Постановах ВС у справах №386/917/19 та № 394/876/17.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що автомобіль марки «УАЗ 3163-010», 2006 року випуску є особистою власністю ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання права власності задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати:

- за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності на 11/100 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 2-х житлових кімнат та має загальну площу - 50,6 кв.м., житлову - 30,6 кв.м.;

- за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ 21043», 2001 року випуску.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 11/100 частин кв. АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) компенсацію вартості 11/100 вартості частки квартири АДРЕСА_1 у розмірі 117 524 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 95 коп.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ 21043», 2001 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «ВАЗ 21043», 2001 року випуску у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 217 (одна тисяча двісті сімнадцять) гривень 24 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації в порядку поділу на автомобіль марки «УАЗ 3163-010», 2006 року випуску - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.01.2024 року.

Суддя: