Провадження № 2/554/1295/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Литвин А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Октябрського районного суду міста Полтави перебуває цивільна справа за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

В обгрунтуванні позовних вимог представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» посилається на те, що взаємовідносини підприємства "Полтаватеплоенерго" та відповідача врегульовані договором від 19/10/2017 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 60.8 кв.м. Відповідно до п. 10 зазначеного договору споживач зобов?язувався оплачувати за спожиті послуги до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розмір плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення - 1596.93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду, за послугу з централізованого постачання гарячої води - 89.54 грн./куб.м.

Відповідач порушив умови укладеного договору, обов?язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконував не належним чином. За період з 01/10/2020 року по 01/12/2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10807.6 грн. (розрахунок додається).

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10807.61 грн. ?, а також судовий збір, в розмірі - 2481.00 грн.

Ухвалою Октябрського районного суу міста Полтави відкрито провадження у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому посилаються на те, що 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Даний шлюб був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис N? 1659, про що було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . 23 червня 2020 року зазначений вище шлюб було розірвано.

За період проживання в зареєстрованому шлюбі, а саме 14.09.2017 року подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1 загальною площею 60, 8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу НМІ 621917 від 14.09.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б., зареєстрованим в реєстрі за N? 1971 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2017 року, номер запису про право власності: 22331255. Договір купівлі-продажу НМІ 621917 від 14.09.2017 року був оформлений на ОСОБА_1 з письмової нотаріально посвідченої згоди дружини, ОСОБА_2 . В даній квартирі подружжя проживало разом до розлучення.

29 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою про поділ майна подружжя. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

3 червня 2020 року у зазначеній вище квартирі ОСОБА_1 не проживає. За наявною в нього інформацією плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відповідно до договору від 19/10/2017 року сплачувала його колишня дружина, ОСОБА_2 . Надати квитанції на підтвердження сплати зазначених вище послуг ОСОБА_1 не має змоги, оскільки вони знаходяться у ОСОБА_2 , з якою відповідач не спілкується з того часу, коли вони розлучилися. На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , є власником частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

До суду від представника позивача була надана відповідь на відзив, в якій вказується про те що Взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідача врегульовані та керуються Законом України « Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 та договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 19.10.2017 (далі-Договір).

Оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО» від 27.09.2017 то у відповідності до статтею 322, 317 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно п.1 Договору виконавець (теплопостачальна організація) зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Відповідно до п.2 Договору суб`єктами користування послуг є власник житлового приміщення 1 особа, тобто ОСОБА_1 . Інші особи, які також є суб`єктами користування послуг споживачем не вказано було при укладенні Договору.

Відповідно до п.10 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим.

Пунктом 19.1 Договору врегульовано, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно п.23.4 споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за порушення зобов`язань, установлених законодавством і цим договором.

Отже, факт користування послугами, що надаються підприємством в квартиру відповідача, підтверджується належними доказами, а саме копією довідки КП «ЖЕО» від 27.09.2017 та копією Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 19.10.2017.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по оплаті за спожиті послуги утворилася заборгованість, щодо стягнення якої підприємство було змушене жовтні 2022 року звернутися до Октябрського районного суду м. Полтави.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави №554/4668/20 від 23.10.2023, на яке посилається відповідач, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане судове рішення набрало законної сили 23.11.2023. Отже з моменту набрання рішенням законної сили співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім того, факт проживання та реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не підтверджено належними доказами.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, взаємовідносини підприємства "Полтаватеплоенерго" та відповідача врегульовані договором від 19/10/2017 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 60.8 кв.м. Відповідно до п. 10 зазначеного договору споживач зобов?язувався оплачувати за спожиті послуги до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розмір плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення - 1596.93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду, за послугу з централізованого постачання гарячої води - 89.54 грн./куб.м.

Відповідач порушив умови укладеного договору, обов?язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконував не належним чином. За період з 01/10/2020 року по 01/12/2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10807.6 грн. (розрахунок додається).

Також з матеріалів справи вбачається що 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Даний шлюб був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис N? 1659, про що було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . 23 червня 2020 року зазначений вище шлюб було розірвано.

За період проживання в зареєстрованому шлюбі, а саме 14.09.2017 року подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1 загальною площею 60, 8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу НМІ 621917 від 14.09.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б., зареєстрованим в реєстрі за N? 1971 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2017 року, номер запису про право власності: 22331255. Договір купівлі-продажу НМІ 621917 від 14.09.2017 року був оформлений на ОСОБА_1 з письмової нотаріально посвідченої згоди дружини, ОСОБА_2 . В даній квартирі подружжя проживало разом до розлучення.

29 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою про поділ майна подружжя. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Однак, вказане судове рішення набрало законної сили 23.11.2023. Отже з моменту набрання рішенням законної сили співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Але факт проживання та реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не підтверджено належними доказами.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено в ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач порушив умови укладеного договору, обов?язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконував не належним чином.

За період з 01/10/2020 року по 01/12/2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10807.6 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості з відповідача за послуги з теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі оскільки відповідач був єдиним власником зазначеної квартири на момент утвореної заборгованості.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує в солідарному порядку з відповідачів на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2481.00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 625 ЦК України , ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10807.61 грн

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір в сумі 2481.00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасники справи:

Позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 36008 м.Полтава, вул. Комарова, 2а Р/рахунок N? НОМЕР_2 в АБ "УКРГАЗБАНК". , МФО 320478, e-mail: в особі представника позивача: Сотник І.Л., начальник юридичної служби. юридична адреса: вул. Комарова, 2 а, м. Полтава, 36008.

Відповідач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 АДРЕСА_1

Суддя М.О. Материнко