судді Верховного Суду у Касаційному цивільному судіПророка В. В.
справа № 142/616/18 (провадження № 61-5864 св 22)
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В., розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ухвалою від 04 жовтня 2024 року призначив її до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можемо погодитисяз огляду на таке.
1. По-перше, у липні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до Управління праці та соціального захисту Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області (у подальшому через зміну назви - Управління соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області далі - відповідач), у якому просив стягнути з цього відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача з роботи за період з 29 травня 2010 року до 06 червня 2018 року, який після зменшення ним розміру його позовних вимог був визначений у сумі 129 384,40 грн.
1.1. Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 27 травня 2021 року у справі № 142/616/18 залучений до участі належний відповідач - Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області (далі також - відповідач), як правонаступник Управління соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області.
1.2. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року позов задоволений частково - вирішено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у зменшеному розмірі, який становить 30 000,00 грн, здійснений розподіл судових витрат.
1.3. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку складає 129 384,01 грн, але з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, є визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 30 000,00 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.
1.4. Постановою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року апеляційна скарга відповідача задоволена - скасоване рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року, провадження у справі № 142/616/18 закрите, роз'яснено ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, здійснений розподіл судових витрат. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2022 року справа № 142/616/18 за відповідним позовом позивача передана до Вінницького окружного адміністративного суду.
1.6. 04, 08 та 09 квітня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. від 25 квітня 2022 року ОСОБА_2 поновлений строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року, касаційні скарги залишені без руху. А ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. від 31 травня 2022 року касаційні скарги повернуті заявнику.
1.7. 30 червня 2022 року до Верховного Суду надійшла чергова касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року, у якій він, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить поновити йому строк на касаційне оскарження зазначеного судового рішення апеляційного суду, скасувати його та залишити без змін рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року.
1.8. Позивач, зокрема зазначає, що ця касаційна скарга подається на підставі підпунктів «б» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції, чинній на момент вчинення відповідних процесуальних дій, далі - ЦПК України).
1.10. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В. від 01 липня 2022 року, крім іншого, поновлений строк на касаційне оскарження позивачем постанови Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року, відкрите касаційне провадження у цій справі, витребувана справа № 142/616/18.
1.11. 06 липня 2023 року справа розподілена колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.
1.12. Під час підготовки справи до розгляду, після безпосереднього ознайомлення з матеріалами цієї справи, я дійшов висновку, що касаційне провадження у цій справі відкрите Верховним Судом помилково та підлягає закриттю з огляду на таке.
1.13. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
1.14. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом. Ця норма окремо підкреслює, що право касаційного оскарження судового рішення обмежене конкретними випадками, передбаченими законом.
1.15. Водночас частина друга статті 2 ЦПК України передбачає, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі та визначене у частині першій цієї статті ЦПК України. Зокрема, завданням цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд цивільних справ, який в контексті вимог частини другої статті 12 (рівність прав учасників справи щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків) ЦПК України передбачає забезпечення повноцінного виконання умови пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України.
1.16. Згідно із частиною другою статті 382 ЦПК України постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку у випадках, передбачених ЦПК України.
1.17. Підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у певних випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (згідно із пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
1.18. Водночас відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених ЦПК України - підпункти «а»-«г» пункту 2 частини третьої цієї статті ЦПК України.
1.19. Пункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачає наступне виключення - особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
1.20. Пункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачає наступне виключення - справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
1.21. Відповідно до частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 цієї статті ЦПК України).
1.22. Рекомендація № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 28 лютого 1984 року пропонує державам-учасницям прийняти чи посилити, залежно від обставин, будь-які заходи, які на їх думку необхідні для удосконалення цивільного судочинства, керуючись при цьому принципами, викладеними в додатку до цієї рекомендації.
1.23. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Обов'язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
1.24. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Плати Верховного Суду від 15 червня2021 року у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56-6.58).
1.25. Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин справи позивач заявив грошову вимогу на суму 129 384,40 грн.
1.26. Згідно із статтею 7 Закону України від 02 грудня 2022 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2 481,00 грн. Отже, з урахуванням умов пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (поріг 2 481,00 грн х 250 = 620 250,00 грн) судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
1.27. Оскільки позивач сам посилається у своїй касаційній скарзі на підпункти «б» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, то він підтверджує свою обізнаність із умовами ЦПК України та розуміння того, що судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
1.28. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 12 ЦПК України).
1.29. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
1.30. З точки зору змісту підпункту «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд дійшов наступного висновку. У своїй касаційній скарзі позивач вказує єдину «іншу справу» - справу № 142/622/17. Водночас позивач не пояснює які саме обставини, встановлені оскаржуваною постановою апеляційного суду, він позбавлений можливості спростувати при розгляді справи № 142/622/17.
1.31. Відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року було задоволене клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі -судом було зупинене провадження у справі № 142/616/18. Це зупинення провадження у справі обґрунтоване об`єктивною неможливістю її розгляду до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 142/622/17 за заявою відповідача про перегляд рішення у справі № 142/622/17 у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі № 142/622/17.
1.32. У справі № 142/622/17 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість із заробітної плати за січень 2010 року у сумі 30,00 грн, провести перерахунок індексації заробітної плати. Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року судом прийнята відмова позивача від позовної вимоги у частині проведення перерахунку індексації його заробітної плати. А своїм рішенням від 21 березня 2018 року у справі № 142/622/17 Піщанський районний суд Вінницької області задовільнив позовні вимоги позивача та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість із заробітної плати за січень 2010 року у сумі 30,00 грн.
1.33. Нововиявленими обставинами відповідач вважав те, що при звірці довідки, виданої позивачу, з первинними документами було виявлено, що у довідці була допущена механічна помилка -вказано більшу на 30,00 грн суму посадового окладу позивача, ніж ця сума має бути відповідно до первинних документів. Ухвалою від 01 липня 2019 року у справі № 142/622/17 Піщанський районний суд Вінницької області відмовив у задоволенні вищевказаної заяви відповідача. А ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 142/622/17 відповідачу було відмовлено у відстрочці сплати судового збору за подання апеляційної скарги на відповідну ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 01 липня 2019 року, ця апеляційна скарга визнана неподаною та була повернута відповідачу.
1.34. Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2019 року було поновлене провадження у справі № 142/616/18.
1.35. Враховуючи зазначене, позивач не виконав вимогу статті 12 ЦПК України у контексті умов підпункту «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та не довів як наявність обставин, встановлених оскаржуваною постановою апеляційного суду, які він позбавлений можливості спростувати при розгляді справи № 142/622/17, так й саму неможливість спростування якихось обставин, пов`язаних із цією справою, у справі № 142/622/17.
1.36. Підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України у контексті, зокрема умов статті 12 ЦПК України, передбачає, що позивач мав пояснити у чому суспільний інтерес цієї справи та довести такий суспільний інтерес, або пояснити та довести виняткове значення цієї справи для позивача. Самої лише констатації підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для цих цілей недостатньо. Водночас позивач жодним чином ці завдання не виконав, у зв`язку з чим підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не міг бути та не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.
1.37. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. Враховуючи це, Верховний Суд позбавлений можливості оцінки аргументів учасників спору у контексті пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
1.38. Згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
1.40. Вищезазначений принцип правової визначеності є елементом забезпечення завдань цивільного судочинства, визначених у частині першій статті 2 ЦПК України.
1.42. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
1.43. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.
З огляду на викладене вважаю, що:
а) касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2022 року, підлягало закриттю;
б) колегія суддів дійшла помилкового висновку про необхідність призначення справи № 142/616/18 (провадження № 61-5864 св 22) до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів.
Суддя В. В. Пророк