Справа № 347/1062/23
Провадження № 22-ц/4808/92/24
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретар Петріва Д. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яцишин Іван Володимирович, на заочне рішення Косівського районного суду від 20 червня 2023 рокув складі судді Крилюк М. І., ухвалене в м. Косові Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 жовтня 2022 року у м. Косові мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки TOYOTA RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Косівського районного суду від 26 грудня 2022 року визнано ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК Український страховий стандарт» згідно полісу № 206674615. 26 жовтня 2022 року ним засобами поштового зв`язку на адресу страхової компанії подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 20 лютого 2023 року направлено заяву про виплату страхового відшкодування. Проте, його вимога про здійснення страхового відшкодування залишена страховою компанією без реагування.

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 32863 від 29 листопада 2022 року, виготовленого ТОВ «Експертна компанія «Фаворит-Ассистанс», вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу TOYOTA RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 94 349,54 грн, а втрата товарної вартості - 19 995,79 грн. За проведення оцінки вартості матеріального збитку ним сплачено 2 500,00 грн.

Крім того, зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно і моральну шкоду, яку він оцінює в 30 000,00 грн. Його батьки: батько ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, та мати ОСОБА_4 , пасажирка транспортного засобу, змушені були звернутися за медичною допомогою до Косівської районної лікарні через стрес, що їм довелося пережити. Також у зв`язку із пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати кошти для ремонту автомобіля, тривалий час користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні та плануванні свого часу. Все це створювало емоційний дискомфорт через що він тривалий час відчував тривогу, що вкрай негативно відбивалось на виконанні його професійних обов`язків.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на його користь 96 849,54 грн страхового відшкодування, з яких 94 349,54 грн розмір збитку та 2 500,99 грн витрат на проведення оцінки; стягнути з ОСОБА_1 на його користь 19 995,79 грн матеріальних збитків за втрату товарного вигляду автомобіля та 30 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Косівського районного суду від 20 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 96 849,54 грн страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 995,79 грн матеріальних збитків за втрату товарного вигляду автомобіля та 15 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Також стягнуто на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 по 1 610,40 грн витрат по оплаті судового збору та по 3 000,00 грн витрат за надання правової допомоги з кожного.

Ухвалою Косівського районного суду від 25 вересня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Косівського районного суду залишено без задоволення.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Яцишин І. В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на автомобіль, який виготовлено в 2019 році мав бути нарахований фізичний знос, враховуючи дорожнє покриття. Натомість з невідомих причин в п.3.2 звіту про визначення матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 29 листопада 2022 року, визначено, що коефіцієнт фізичного зносу КТЗ складає 0,00. Вважає, що у разі визначення коефіцієнта фізичного зносу, величина втрати товарної вартості відповідно до п. 4.2 звіту була інша. Однак, дані обставини судом першої інстанції не взято до уваги. Тому, на думку апелянта, для задоволення такої позовної вимоги необхідно було провести судову автотоварознавчу експертизу.

Також вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам сторони відповідача ОСОБА_1 щодо не доведення заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких належних доказів про погіршення стану здоров`я матері саме внаслідок ДТП позивачем не надано. Крім того, ОСОБА_2 не є належним позивачем в частині відшкодування моральної шкоди батькам. Не долучено позивачем до матеріалів справи і висновку психологічної експертизи, який би підтвердив спричинення йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 та її розмір.

Необґрунтованим вважає і висновок суду в частині стягнення судових витрат, оскільки позивачем не надано документально підтверджених витрат на правову допомогу. Крім того, суд поклав на ОСОБА_1 витрати судового збору, що пов`язані з розглядом справи щодо юридичної особи.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним та об`єктивним дослідженням усіх доводів сторін, поданих доказів, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи. ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом доводів та вимог апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 та в частині вирішення питання про судові витрати,а тому апеляційним судом переглядається тільки в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що 24 жовтня 2022 року в м. Косові Івано-Франківської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль марки TOYOTA RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Косівського районного суду від 26 грудня 2022 року (справа № 347/1924/22) ОСОБА_1 , який керував автомобілем MAZDA СХ5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК Український страховий стандарт».

Згідно з звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 32863 від 29 листопада 2022 року, виготовленого ТОВ «Експертна компанія «Фаворит-Ассистанс», вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу TOYOTA RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 94 349,54 грн, а втрата товарної вартості - 19 995,79 грн.

Станом на час звернення до суду з позовом збитки, завдані позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідачами не відшкодовано.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19) та від 07 квітня 2021 року у справі № 757/29950/14-ц (провадження № 2/755/1997/23).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 32863 від 29 листопада 2022 року, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу TOYOTA RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 94 349,54 грн, а втрата товарної вартості - 19 995,79 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши вказані норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана позивачу майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає стягненню з відповідача як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування оцінювачем коефіцієнту фізичного зносу автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Заочне рішення Косівського районного суду від 20 червня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не оскаржує.

Додатково апеляційним судом враховано, що відповідно до пункту 7. 38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортного засобу, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що належний ОСОБА_2 автомобіль марки TOYOTA RAV 4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 випущено у 2019 році, станом на 24 жовтня 2022 року знаходився в експлуатації менше 7 років. Отже, у наведеному випадку значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Крім того, сторона відповідача ОСОБА_1 клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи в суді першої інстанції не заявляла. Не подано таке і до суду апеляційної інстанції, як і інших доказів, які спростовують висновок оцінювача.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 19 995,79 грн відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Водночас, колегія суддів не можев повній мірі погодитись із висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач посилався на те, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його батьки: батько ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, та мати ОСОБА_4 , пасажирка транспортного засобу, змушені були звернутися за медичною допомогою до Косівської районної лікарні через стрес, що їм довелося пережити. Окрім того, у зв`язку із пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати кошти для ремонту автомобіля, тривалий час користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні та плануванні свого часу. Все це створювало емоційний дискомфорт через що він тривалий час відчував тривогу, що вкрай негативно відбивалось на виконанні його професійних обов`язків.

Разом з тим, суд не міг ухвалювати рішення про стягнення моральної шкоди на користь третіх осіб, тому такий висновок помилковий. У разі заподіяння батькам позивача моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди такі не позбавленні права звернутися до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди.

Щодо відшкодування шкоди спричиненої позивачу як власнику автомобіля, то в цій частині колегія суддів враховуючи ступінь моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає обґрунтованим розмір 5 000 грн.

При цьому апеляційний суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до його збагачення.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яцишин І. В., підлягає до часткового задоволення, а заочне рішення Косівського районного суду від 20 червня 2023 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 15 000,00 грн до 5 000,00 грн.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, при подані позовної заяви ОСОБА_2 сплатив судовий збір у сумі 3 220,80 грн.

Відповідно до пунктів 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 % від суми позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною сьомою статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі: подання позову одним позивачем до кількох відповідачів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2 684,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 146 845,33 грн.

Отже, за подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 468,45 грн.

Таким чином, з огляду на пропорційність задоволених позовних вимог до кожного відповідача на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» підлягало стягненню 968,50 грн витрат по оплаті судового збору за подання позову, а не 1 610,40 грн як стягнув суд першої інстанції. З ОСОБА_1 враховуючи наслідки апеляційного перегляду справи необхідно стягнути 249,93 грн судового збору за подання позову.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано договір про надання правової допомоги від 25 жовтня 2022 року, укладений між ним та адвокатом Паньківим С. С., згідно з яким вартість наданої клієнту правничої допомоги становить 6 000, грн, ордер серії АТ № 104382 від 30 травня 2023 року, квитанцію про оплату послуг адвокату в сумі 6 000,00 грн.

А тому посилання сторони відповідача ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано документально підтверджених витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу.

За таких обставин, з урахуванням пропорційності задоволених вимог на користь ОСОБА_2 з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» підлягає стягненню 3 000,00 грн, а з ОСОБА_1 1 499,70 грн понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги (28,57 %), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 460,00 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, на підставі взаємозаліку відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути судові витрати у розмірі 1 289,63 грн (249,93 +1499,70 460).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яцишин Іван Володимирович, задоволити частково. Заочне рішення Косівського районного суду від 20 червня 2023 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 968,50 гривень витрат по оплаті судового збору за подання позову та 3 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1289,63 гривень судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк