печерський районний суд міста києва
пр. № 2-о-435/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту постійного проживання і перебування на утриманні, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Заявник звернулась з вищевказаною заявою до суду, у якій просила встановити факт постійного проживання разом з своїм чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, та встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка на час його життя.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця перебувала на утриманні чоловіка, оскільки його пенсія була вищою за її. Рішенням про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з тих підстав, що знаходячись в шлюбі, вони були зареєстровані за різними адресами. Чоловік за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якою не проживав. Просить встановити факт їхнього спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та встановити факт перебування заявниці на утриманні у чоловіка ОСОБА_2 .

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

12 серпня 2024 року вказана заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 14 серпня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

19 серпня 2024 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін /а. с. 37/.

У судове засідання заявниця, її представник, представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, заяви по суті або з процесуальних питань до суду не надходили.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

З 07 серпня 1982 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом за адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 ), однак останній зареєстрованим значився за адресою гуртожитку по АДРЕСА_1 /а. с. 10, 12, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , 26/.

В 2008 році ОСОБА_1 вийшла на пенсію за віком, 01 грудня 2009 року її чоловік ОСОБА_2 був звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пенсію /а. с. 31/.

Окрім пенсійних виплат, інших доходів сім`я не мала: ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 3 400, 00 грн, пенсія ОСОБА_2 становила - 10 500, 00 грн щомісяця /а. с. /.

ІНФОРМАЦІЯ_1 настала смерть ОСОБА_2 /а. с. 17/.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до вимог частини першої ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі, про перебування фізичної особи на утриманні.

В силу вимог ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з вимогами ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за N 22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Положеннями пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

В листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі N 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі N 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі N 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18.

В силу вимог частини першої ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17 (провадження N 61-44149св18).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання чоловіка заявника за місцем проживання його дружини не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі 10 500, 00 грн щомісячно, в той час, як заявниця одержувала пенсію у розмірі 3 400, 00 грн щомісячно. Отже, допомога, яка надавалася їй її чоловіком ОСОБА_2 була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. Подружжя проживало разом до моменту смерті чоловіка заявниці - ОСОБА_2 , а отже заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання заявника разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт перебування заявника на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього, те, що встановлення вказаного факту необхідне заявнику для оформлення переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 211, 247, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту постійного проживання і перебування на утриманні, що має юридичне значення.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) разом з ОСОБА_2 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова