01.10.2024 Провадження по справі № 2/940/13/24
Справа № 940/3/23

РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь: 394434,36 грн. матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.09.2022 року о 10 год. 50 хв. в с. Якимівка, Оратівського району Вінницької області, по вул. Театральна, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , та буксируючи причіп БЗП 4, д.н.з. НОМЕР_2 , не проконтролював кріплення причіпа, внаслідок чого причіп зірвався, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 .

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 01.11.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП та накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Оскільки на момент ДТП відповідач мав діючий поліс ПрАТ «СК «ВУСО», позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» для отримання страхового відшкодування.

31.10.2022 року ПрАТ «СК «ВУСО» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 127500,00 грн. (з вирахуванням франшизи у розмірі 2500,00 грн.) та в цей же день сплатило позивачу вищезазначену суму.

Разом з тим, зазначена сума є значно меншою, ніж розмір заподіяного матеріального збитку.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку за № 41 від 18.10.2022 року, оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 521934,00 грн.

Отже, з урахуванням отриманого страхового відшкодування від ПрАТ «СК «ВУСО» в сумі 127500,00 грн., за твердженням позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою в сумі 394434,36 грн. (521934,36 грн. 127500,00 грн.).

Крім того, у зв`язку із ДТП позивач зазнав моральних страждань через пошкодження автомобіля, оскільки позивач проживає в передмісті Києва і автомобіль є необхідною річчю, якою користується не лише він, а й члени його сім`ї. Проте, неправомірні дії відповідача позбавили позивача та його сім`ю транспортного засобу, що спричинило порушення нормальних життєвих зв`язків та додало додаткових нервувань і незручностей, так як, після оголошення в Україні воєнного стану, висока мобільність може врятувати життя. Під час розгляду Оратівським районним судом Вінницької області справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, позивач безпосередньо спілкувався з винуватцем ДТП та пропонував йому добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, але відповідач категорично відмовився компенсувати заподіяні збитки та порекомендував звернутись до суду. Відтак, позивач оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.01.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

17.02.2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Чорного О.В. до Тетіївського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що ПрАТ «СК «ВУСО» 31.10.2022 року прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 127500,00 грн. (з вирахуванням франшизи у розмірі 2500,00 грн.) та сплатило позивачу вищезазначену суму. Для встановлення розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, ПрАТ «СК «ВУСО» надало доручення суб`єкту оціночної діяльності, який склав ремонтну калькуляцію № 2256976 від 12.10.2022 року, згідно якого сума відновлювального ремонту складає 293016,68 грн. Тому вважає, що позивач вводить суд в оману вказуючи, що загалом сума відновлювального ремонту складає 521934,36 грн, оскільки за ремонтною калькуляцією № 2256976 від 12.10.2022 року не визначалась необхідність заміни деталей, вузлів автомобіля позивача новими деталями/вузлами нової модифікації, на підтвердження необхідності якої позивачем не надано відповідних доказів. Разом з тим, зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів спричиненої йому моральної шкоди ( т. 1 а. с. 36-56).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.04.2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 адвоката Капустіна В.В. призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу автомобіля «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_4 , та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.06.2023 року після проведення експертизи поновлено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.11.2023 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Богуцького І.О., поданого з мотивів незгоди з попередньою експертизою, призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу автомобіля «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , проведення якої доручено судовим експертамКиївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

11.04.2024 року на адресу Тетіївського районного суду Київської області надійшов висновок експерта ( т. 2 а. с. 38-59).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 15.04.2024 року після проведення експертизи поновлено провадження у справі зі стадії підготовчого провадження.

06.05.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Капустіна В.В., з огляду на останній висновок експерта, надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить зменшити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 240931,78 грн. матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Капустін В.В. позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Богуцький І.О. у судове засідання не прибули, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що 24.09.2022 року о 10 год. 50 хв. в с. Якимівка, Оратівського району Вінницької області по вул. Театральна водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , та буксируючи причіп БЗП 4, д.н.з. НОМЕР_2 , не проконтролював кріплення причіпа, внаслідок чого причіп зірвався, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 22.2 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідача ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 01.11.2022 року, яка набрала законної сили ( т. 1 а. с. 10-11).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208237644 (ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_4 ) та полісу № 208237343 (причіп БЗП 5, д.н.з. НОМЕР_2 ) і страховик на виконання своїх обов`язків виплатив позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 127500,00 грн. з вирахуванням франшизи у розмірі 2500,00 грн. ( т. 1 а. с.12-13, 25-26).

Згідно висновку судового експерта Петрушанко В.Ф. № 41 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу TOYOTA RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_3 від 18 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки TOYOTA RAV4 реєстраційний № НОМЕР_3 , внаслідок ДТП на дату оцінки складає 515934,36 грн. ( т. 1 а. с. 14-23).

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 01 квітня 2024 року № СЕ-19/111-24/17794-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження в ДТП 24.09.2022 року, станом на дату ДТП - 24.09.2022 року складає 362431,78 грн. без ПДВ, а вартість транспортного засобу «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , у пошкодженому стані на дату ДТП 24.09.2022 року, складає 170008,22 грн ( т. 2 а. с. 38-59).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно із статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

Також суд встановив, що відповідача ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить позивачу ОСОБА_2 .

Позивач отримав від страховика суму страхового відшкодування у розмірі 127500,00 грн.

Ці обставини визнаються сторонами і виходячи з норм ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Крім того, враховуючи, що згідно з висновком судового експерта Петрушанко В.Ф. № 41 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 18 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки TOYOTA RAV4, реєстраційний № НОМЕР_3 , внаслідок ДТП на дату оцінки складала 515934,36 грн., а згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 01 квітня 2024 року № СЕ-19/111-24/17794-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження в ДТП 24.09.2022 року, станом на дату ДТП - 24.09.2022 року складала 362431,78 грн., а вартість транспортного засобу «TOYOTA RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 , у пошкодженому стані на дату ДТП 24.09.2022 року, складає 170008,22 грн., та з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження розміру витрат по здійсненню ремонту автомобіля позивача, суд вважає доцільним брати до уваги саме вартість відновлювального ремонту на підставі висновку судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 01 квітня 2024 року № СЕ-19/111-24/17794-АВ.

Так, у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17 Верховний Суд зазначив: «Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля». Разом з тим, Верховний Суд зазначив, що: «звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати».

Позивач, з врахуванням висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 01 квітня 2024 року № СЕ-19/111-24/17794-АВ, зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача на свою користь 240931,78 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Разом з тим, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо зменшених позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум матеріальної шкоди, відтак, позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами ст. 23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що протиправні дії відповідача безумовно зумовили для позивача моральну шкоду.

Відтак, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля, неможливість здійснювати звичайну щоденну діяльність, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди для позивача у розмірі 5000,00 грн.

Крім цього, позивачем були понесені витрати з оцінки вартості матеріального збитку в сумі 3000,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Відтак, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору у розмірі 3994,34 грн.

Оскільки, у ході судового розгляду справи позивачем було зменшено суму позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення судового збору пропорційно до заявленої позивачем суми, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 2409,31 грн.

Зрештою, Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відтак, у контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 59 Конституції України, статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтями 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 263-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (двісті сорок тисяч дев`ятсот тридцять один) гривень 78 копійок матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди, понесені витрати, пов`язані із проведенням експертиз у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2409 (дві тисячі чотириста дев`ять) гривень 31 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 09 жовтня 2024 року.

Суддя С.В. МАНДЗЮК