Справа №521/3707/23
Провадження №2-з/521/45/24
Ухвала

23 січня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

22 січня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просила суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля марки «KIA CEE`D», 2007 року випуску, чорного кольору, кузов (WIN) № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , шляхом заборони будь-кому відчужувати, передавати в оренду чи вчиняти будь-які інші дії щодо вищевказаного автомобіля, до ухвалення судом рішення в справі №511/3707/23 та набрання ним законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що в зазначеній цивільній справі нею визнається право особистої приватної власності на автомобіль KIA CEE`D рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (WIN) НОМЕР_1 . Зазначила, що при подачі позову до суду власником спірного автомобіля був відповідач, але відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 11.01.2024 року він (відповідач) його відчужив, уклавши договір купівлі-продажу. Перереєстрація автомобіля була вже після подачі до суду, а саме: 25.11.2023 року, місце проведення реєстрації: ТСЦ 5149. Також відповідно до скріншоту з сайту продажу машин https://automoto.ua спірний автомобіль знаходиться на продажі і має інший реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікація проводилася відповідно до зовнішнього та внутрішнього вигляду, а також на самом сайті зазначено VIN-код, що збігається з VIN-кодом спірного авто (https://automoto.ua/uk/Kia-Ceed-2007-Ananev-59939228.html).

Таким чином, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе то того, що її права не будуть відновлені, їй доведеться докладати додаткові зусилля для відновлення своїх прав, зокрема ініціювати нові судові спори про визнання правочинів з відчуження майна недійсними та інше. У зв`язку з викладеними обставинами позивач вважає необхідним просити суд накласти арешт на майно, яке є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилається на те, що право власності на спірне майно, може бутизнов відчужене на користь третіх осіб.

Вказані обставини дають суду підстава вважати, що невжиття заходів у вигляді накладення арешту та заборони відчуження може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, врахувавши характер спірних правовідносин, доходить висновку про наявність підстав вважати, що між сторонами наявний спір, та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і є підстави для застосування таких заходів.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження автомобіля марки «KIA CEE`D», 2007 року випуску, чорного кольору, кузов (WIN) № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , шляхом заборони будь-кому відчужувати, передавати в оренду чи вчиняти будь-які інші дії щодо вищевказаного автомобіля, до ухвалення судом рішення в справі №511/3707/23 та набрання ним законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену Законом.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Ю.В. Тополева