КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8124/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року, ухвалених під головуванням судді Галагана В.І.,-

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 275 509 грн 00 коп.; моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

У червні 2023 року сталось залиття вказаної квартири.

Згідно даних акту причиною залиття квартири позивача є пошкодження гнучкої підводки по крану холодного водопостачання під раковиною кухні у вище розташованій кв. АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту про визначення матеріальних збитків, вартість матеріального збитку станом на 12 вересня 2023 року становить 275 509 грн 00 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 275 509 грн 00 коп.

Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 808 грн 77 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

08 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду. Заявник просив вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги та витрат на проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 28 500 грн 00 коп.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року названу заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500 грн 00 коп.

В іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить; рішення суду від 04 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; додаткове рішення суду від 18 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 04 грудня 2023 року та додаткове рішення від 18 грудня 2023 року залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності вини ОСОБА_2 , яка не спростована останнім, у залитті квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягуючи із відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп., судом першої інстанції враховано нервову напругу та переживання ОСОБА_1 , пов`язані з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 про стягненя витрат на правничу допомогу у розмірі 6 500 грн 00 коп., суд першої інстанії виходив із часткового задоволення позовних вимог та критерію реальності адвокатських витрат.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 61,23 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Згідно акту комісії ЖЕД-410 від 04 вересня 2023 року, складеного зі слів мешканців, залиття квартири сталось із вище розташованої квартири АДРЕСА_2 у червні 2023 року в нічний час.

Встановлено причину залиття: пошкодження гнучкої підводки по крану холодного водопостачання під раковиною кухні у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 18 жовтня 2023 року № 062/14-13749, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ззідно із даними звіту від 25 вересня 2023 року про визначення матеріальних збитків, внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 , вартість матеріального збитку станом на 12 вересня 2023 року становить 275 509 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, позивач зазначила, що залиття її квартири сталося з вини відповідача. На підтвердження зазначених обставин позивач посилалась на акт від 04 вересня 2023 року, складений співробітниками ЖЕД-410, та звіт від 25 вересня 2023 року, складений ТОВ «Експерт Ін».

Враховуючи завдані ОСОБА_1 душевні страждання, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надано: копію акту від 04 вересня 2023 року, складеного ЖЕД-410; копію договору про проведення оцінки майна № VR230912-002; звіт ТОВ «Експерт Ін» від 12 вересня 2023 року про визначення матеріальних збитків, внаслідок затоплення квартири.

Вбачається, що залиття квартири позивача відбулось з квартири відповідача в результаті пошкодження гнучкої підводки по крану холодного водопостачання під раковиною кухні.

Зазначені обставини підтверджуються актом від 04 вересня 2024 року ЖЕД-410.

Наявний в матеріалах справи акт про залиття складений уповноваженими особами та відповідає вимогам закону.

Будь-яких доказів, які б давали підстави дійти інших висновків, матеріали справи не містять.

За загальним правилом шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідач ОСОБА_2 не надав будь-яких доказів, що залиття квартири позивача відбулось не з його вини.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду слід покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Так, згідно наданого позивачем звіту про оцінку збитків від 12 вересня 2023 року розмір матеріальних збитків після залиття квартири АДРЕСА_1 становить 275 509 грн 00 коп.

Враховуючи, що позивачем підтверджено належними доказами розмір збитків, завданих внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , а відповідачем не надано жодних доказів на спростування наявності вини та розміру завданої матеріальної шкоди, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_2 275 509 грн 00 коп.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стягуючи моральну шкоду, суд виходив з положень ст. 23 ЦК України, при цьому урахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди».

Судом правильно взято до уваги вимоги розумності, виваженості та справедливості та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн 00 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт від 04 вересня 2024 року не містять всіх необхідних реквізитів та є недопустимими доказами, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано доказів, які б спростовували складений акт про залиття квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що квартира відповідача фахівцями не обстежувалась та не складався відповідний акт, колегія суддів оцінює критично, оскільки ОСОБА_2 міг самостійно звернутись до ЖЕД-410 для проведення комісійного обстеження квартири та надати свої докази на спростування наявності своєї вини у залитті квартири позивачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку збитків від 12 вересня 2023 року не є належним доказом та не підтверджує розмір заподіяної шкоди позивачам, колегія суддів відхиляє, оскільки апелянтом жодними іншими належними доказами не спростовано розмір матеріальних збитків заподіяних внаслідок залиття квартири.

Враховуючи наведене, відповідачем не спростовано розмір завданої матеріальної шкоди.

Враховуючи доведеність вини відповідача, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 509 грн 00 коп.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 04 грудня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Так, 08 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду. Заявник просив вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги та витрат на проведення оцінки завданої шкоди у розмірі 28 500 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається із резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

За п. 6 ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

За правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року провадження № 61-20691св21 зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Так, представником ОСОБА_1 не долучено доказівнаправлення заяви з додатками ОСОБА_2 а відтак суд приходить до висновку про невиконання заявником вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, положення ст. 183 ЦПК України та відсутність доказів направлення заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про повернення заяви від 08 грудня 2023 рокузаявнику без розгляду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 6 500 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду від 18 грудня 2023 року ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повернення без розгляду заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу повернути без розгляду.

Постанова набирає. законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко