Справа № 166/1353/24
Провадження № 2/166/310/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 жовтня 2024 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Фазан О. З.,

за участю секретаря Приймачук О. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

До суду 05 вересня 2024 року через систему "Електронний суд" надійшов позов від представника ОСОБА_2 в інтересах позивача ТОВ "Споживчий центр" до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №10.06.2023-100001103 від 10.06.2023 року в розмірі 18168 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2023 р. між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (оферти) №10.06.2023-100001103.

Відповідно до умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачці кредит у розмірі 12000,00 грн. строком на 28 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,3% за один день користування Кредитом. Договір укладено на умовах його строковості, платності та поворотності ( п.3.1, п.3.2, п.4.1 ,п.4.3 Договору).

Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачці кредитні кошти в сумі 12000 грн. Однак, відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує,у зв`язку з чим ,станом на 07.07.2023, утворилась заборгованість в розмірі 18168 грн, з яких: 12000 грн заборгованість по тілу кредиту, 4368 грн. заборговансті по процентам за кристування кредитом, 1800 грн комісія.

Ухвалою від 06.09.2024 року відкрито провадження в справі .

Позивач в судове засідання не з`явився, просив провести розгляд справи без участі його представника.

Відповідачка 02.10.2024 року звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі , просить у позові відмовити, оскільки має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на неї поширюються пільги , передбачені пунктом 15 ст. 14 Закону УКраїни " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і у неї відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитами за кредитними договорами. Крім того, долучила до матеріалів справи копію свого військового квитка , довідку з військової частини НОМЕР_1 про те, що перебуває на військовій службі за контрактом з 28 вересня 2018 року по теперішній час.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10.06.2023-100001103, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору передбачено, що ТОВ "Споживчий центр" надає відповідачу кредитні кошти в сумі 12000,00 грн., строком на 28 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,3% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит.

Сторони узгодили, що проценти розраховують шляхом множення кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту на процентну ставку.

Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), копією заявки на укладення кредитного договору від 10.06.2023 року, копією підтвердження укладення кредитного договору та паспортом споживчого кредиту, які містять електронний підпис відповідачки.

На підставі кредитного договору, ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачці кредит у розмірі 12000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів за договором №10.06.2023-100001103 від 10.06.2023 року (а.с. 23).

Однак, відповідачка не виконала умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно з наданим товариством довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №10.06.2023-100001103 від 10.06.2023, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 18168 грн, з яких: 12000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4368 грн заборгованість за відсотками та 1800 грн. комісія.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом установлено, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 10.06.2023 року, підтвердження укладення кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 .

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідачки виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ "Споживчий центр" виконало належним чином, надававши відповідачці кредиті кошти в сумі 12000 грн.

Однак, відповідачка не виконала умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по тілу кредиту в сумі 12000 грн.

А відтак, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 12000 грн.

Крім того з відповідачки стягується комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1800 грн.

ТОВ "Споживчий центр" пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

В частині заявлених до стягнення відсотків суд доходить наступного висновку.

Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції чинної станом на 26 квітня 2023 року та 22 травня 2023 року (дати укладення Кредитних договорів) було визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію пп. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 року та триває по теперішній час.

Пункт 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

Крім цього, згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Закону України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час.

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 28 вересня 2018 року на підставі наказу 38 об`єднаного навчального центру від 28.09.2018 № 45-РС прийнята на військову службу за контрактом.

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2024 за № 2401/486/110/1/502/ПС стверджено, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 28 вересня 2018 року по теперішній час.

Отже, на момент укладення Кредитного договору 10 червня 2023 року та упродовж усіх строків кредитування відповідачка була і є військовослужбовцем.

В Україні на момент укладення Кредитних договорів діяв особливий період і нині триває воєнний стан.

Наведені обставини свідчать про те, що на відповідачку поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", тому відсотки за користування кредитами з неї стягненню не підлягають.

Таким чином, відповідачка зберегла до цього часу своє право не сплачувати проценти по кредитах, які є предметом цього розгляду, проценти з нього не можуть бути стягнуті, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Зважаючи на викладене, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №10.06.2023-100001103 від 10.06.2023 у розмірі 13800 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 1800 грн заборгованість за комісією.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1840грн . (13800/18168*2422,4 = 1839,99).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором 10.06.2023-100001103 від 10.06.2023 року в розмірі 13800 (тринадцять тисяч вісімсот) гривень .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у розмірі 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) грн 99 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, 01032, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя О. З. Фазан