Справа № 366/1501/24
Провадження № 2/366/527/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.10.2024 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П.,

за участі секретаря судових засідань Німченко Н.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Іванківського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), у якому просила стягнути з Відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 10 000 грн. на місяць, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позов мотивований тим, що з 2006 року Позивач та Відповідач перебували в шлюбі, який вже розірвано. Від шлюбу подружжя має двох дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з Позивачем та перебувають на її утриманні.

Сторони не досягли згоди щодо розміру аліментів, які має сплачувати Відповідач, і останній аліменти їх добровільно не сплачує. Позивач працює та отримує заробітну плату в середньому 8000 грн., інших джерел доходів не має, а такий заробіток не дає змоги підтримувати нормальний рівень життя спільних з Відповідачем дітей.

Позивач стверджує, що Відповідач працює водієм міжнародних вантажних перевезень, отримує заробіток у розмірі 40 000 грн. на місяць (однак, чи отримує він такі кошти офіційно, невідомо), є здоровим, працездатним, інших дітей на утриманні немає, тому, може надавати дітям матеріальну допомогу.

Рух справи

16.05.2024 позовна заява надійшла до суду.

20.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання, призначене на 20.06.2024, відкладене на 18.07.2024.

18.07.2024 закрито підготовче судове засідання. Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 09.09.2024, відкладене на 07.10.2024.

Позиції сторін

Позивач у судове засідання не з`явилась. У позовній заяві просила розглядати справу без її участі та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином. Причин неявки не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву. Копію позовної заяви з додатками отримав особисто в суді 28.05.2024 (а.с. 31).

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що сторони у справі у судове засідання не з`явились на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву та Позивач не заперечує заперечень проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України)

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 06.02.2024, яке набрало законної сили 14.03.2024 у справі № 366/3203/23 шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Позивачу після розірвання шлюбу залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

З рішення вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 18.11.2006, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 140.

Від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10)

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.05.2007 (а.с. 7)

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.06.2014 (а.с. 8)

З цих свідоцтв про народження вбачається, що батьками дітей є Позивач (мати) та Відповідач (батько)

Факт спільного проживання Позивача з дітьми підтверджується довідкою про склад сім`ї № 383 від 10.05.2024, виданою КП ІСР «Виробниче управління житлово-комунального господарства» (а.с. 11) та актом підтвердження факту проживання/не проживання особи на території Іванківської селищної ради від 10.05.2024 (а.с. 12)

Відтак, судом встановлено, що спільні діти сторін у справі проживають з Позивачем, при цьому Відповідач проживає окремо від них.

З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи відповідні правовідносини, суд приходить до такого.

Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України)

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України

Позивач просить стягнути з Відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. на утримання двох дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Судом встановлено, що спільні діти сторін у справі мають такий вік:

ОСОБА_3 - повних 17 років;

ОСОБА_6 - повних 10 років.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Тому, з огляду на положення зазначеного Закону та ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на кожну дитину не повинен бути менший ніж 1 598 грн., тобто загальний розмір аліментів на двох дітей не може бути меншим ніж 3 196 грн.

При цьому, Позивач стверджує, що Відповідач є працевлаштований та отримує щомісячно 40 000 грн., однак не надала жодних на те доказів, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у можливості Відповідача здійснювати сплату Позивачу аліментів у твердій грошовій сумі та ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам законності, вмотивованості та обґрунтованості.

За таких обставин, суд позбавлений можливості визначити суму розміру аліментів, які підлягатимуть стягнення з Відповідача на користь Позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі.

Разом з цим, суд враховує обов`язок Відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на викладене, обираючи спосіб захисту порушеного права Позивача, суд приходить до висновку про необхідність визначення виду стягнення аліментів з Відповідача на користь Позивача у частці від його заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

При визначенні розміру частки, яка підлягає стягненню як аліменти на утримання дітей, суд враховує положення ч. 2 ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України, згідно з якою розмір стягнення аліментів на двох дітей становить 1/3 від всіх видів доходу (заробітку) Відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання двох спільних дітей у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % від прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, з моменту подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 183 СК України визначити, що після досягнення найстаршою дитиною повноліття, у разі не звернення до суду з позовом батьків про визначення розміру аліментів на іншу дитину, стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

За подання позову про стягнення аліментів Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За цю позовну вимогу Позивач, у відповідності до ставок судового збору, визначених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мала сплатити судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Позовна вимога задоволена частково, пропорційно 31, 96 % від заявленої суми вимоги (10 000 - заявлена сума, 3196 - задоволена сума з огляду на мінімальний розмір аліментів на двох дітей віком від 6 до 18 років. 3196*100/10 000 = 31, 96 %)

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 387, 10 грн. (31, 96 % від 1211, 20 грн.)

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 133, 137, 141, 200, 206, 247, 265, 354-355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків від прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, з моменту подачі позову до суду, тобто з 16.05.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, у разі не звернення до суду з позовом батьків про визначення розміру аліментів на іншу дитину, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 387, 10 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.10.2024.

Повне найменування сторін

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_4 )

Суддя Н.П. Слободян