Справа № 202/1219/14-ц
Провадження № 6/202/352/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого - судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання (заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося з заявою про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

В своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» зазначає, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2014 року по справі № 202/1219/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-МК34/73 від 14.09.2007 року в розмірі 723791,25 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 213917,38 грн., заборгованості за відсотками 309388,73 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості 69658,59 грн., штрафу за невиконання зобов?язань за кредитним договором 130826,55 грн., а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн., а всього 727 445,25 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором кредитної лінії від 27.02.2019, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а саме результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-12-27-000025-b від 18.02.2019 право вимоги за договором кредитної лінії № 8/2007/840-МК34/73 від 14.09.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було відступлено право вимоги за договором поруки № 8/2007/840-МК34/731 від 14.09.2007 року, укладеним між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів справи представник позивача не був присутній під час ухвалення рішення, заочне рішення не було направлено позивачу, виконавчі листи не видавалися.

Заочне рішення вперше було отримано стягувачем 22.11.2022.

Вважає, що саме з цього часу слід обчислювати строк набрання рішенням законної сили.

08.08.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» були отримані виконавчі листи, видані 25.07.2023, строк пред?явлення яких до виконання зазначений 02.12.2017.

За цих підстав ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просить замінити стягувача у виконавчих листах з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та поновити строк для пред?явлення виконавчих листів до виконання.

В судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» Доманський В.П. заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

Боржники та представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в судове засідання не з?явилися, про час і місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Представником боржника ОСОБА_2 адвокатом Драган Я.С. була подана заява про відкладення судового розгляду через її перебування у відпустці за кордоном.

Разом із тим, оскільки боржник та його представник були завчасно належним чином повідомлені про розгляд заяви, їх явка не є обов?язкою, їх неявка не перешкоджає вирішенню заяви, судовий розгляд проведено в їх відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів.

Суд, заслухавши представника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», дослідивши матеріали судової справи, приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом установлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 листопада 2014 року по справі № 202/1219/14-ц (провадження № 2/202/2447/2014) стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-МК34/73 від 14.09.2007 року в розмірі 723 791,25 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту 213917,38 грн., заборгованості за відсотками 309388,73 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості 69658,59 грн., штрафу за невиконання зобов`язань за кредитним договором 130826,55 грн., а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., а всього 727 445, 25 грн.

Відповідно до договору № 8/2007/840-МК34/73 відступлення прав вимоги за договором кредитної лінії від 27.02.2019, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", а саме результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-12-27-000025-b від 18.02.2019 року, право вимоги за договором кредитної лінії № 8/2007/840-МК34/73 від 14.09.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп". Кредитор - ПАТ "КБ "Надра" відступив права вимоги на користь ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Також відповідно до вказаного вище договору відступлення прав вимоги за договором відступлення прав вимоги за договором кредитної лінії від 27.02.2019, який був укладений між ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп", відступлено право вимоги за договором поруки № 8/2007/840-МК34/73/1 від 14.09.2007, який укладений між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3 , і за умовами якого поручитель поручається за належне і своєчасне виконання позичальником умов кредитного договору.

В травні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих листах.

Ухвалою від 13 червня 2023 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та замінено стягувача у виконавчому листі (виконавчих листах) по справі № 202/1219/14-ц з Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп".

З урахуванням цієї ухвали 25 липня 2023 року судом на підставі заочного рішення суду від 20.11.2014 року були видані ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» два виконавчі листи щодо кожного боржника, в яких зазначено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання 02.12.2017 року.

В грудні 2023 року боржник ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу від 13 червня 2023 року про заміну стягувача.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2024 року ухвалу від 13 червня 2023 року скасовано та в задоволенні заяви про заміну стягувача відмовлено.

При цьому апеляційний суд виходив із того, що зі спливом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності підстав для його поновлення, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, оскільки правонаступник у матеріальних правовідносинах (новий кредитор) не набув тих прав, які втратив попередній кредитор у зв`язку зі спливом строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

В серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" звернулося з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Ухвалою від 17 квітня 2024 року вказану заяву залишено без розгляду за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Звертаючись повторно до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» посилається на набуття ним прав кредитора за кредитним договором № 8/2007/840-МК34/73 від 14.09.2007 та за договором поруки № 8/2007/840-МК34/73/1 від 14.09.2007, укладеними між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно, а також на те, що представник попереднього стягувача не був присутній під час ухвалення заочного рішення, таке рішення не було йому направлено, виконавчі листи не видавалися, заочне рішення вперше було отримано стягувачем 22.11.2022.

При розгляді цієї заяви, суд виходить із того, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України визначено, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 статті 442 ЦПК Україні визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.10.2018 у справі № 2-а-3494/11, від 27.08.2020 у справі № 804/536/18, від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012, на які посилається заявник у своїй заяві, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу: як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Поряд із цим, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом має не лише формальний характер (фіксування процесуального правонаступництва), а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли, тобто не протягом невизначеного терміну, а лише на стадіях судового процесу. Таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII та статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, який діяв на час набрання рішенням у цій справі законної сили, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Отже, стадія виконавчого провадження як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки якщо цей строк пропущений, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону, зокрема про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Так, у постанові Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі № 910/10031/13 зроблений висновок, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року по справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зазначила, що не вбачає підстав для відступу від зазначеного правового висновку (пункт 70 постанови).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові дійшла висновку, що «126. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

127. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

128. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

129. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

130. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Отже, реалізації стягувачем, у тому числі його правонаступниками, прав щодо виконання судового рішення прямо пов`язується із дотриманням визначених законом строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З огляду на викладене, можна дійти висновку щодо неможливості заміни стягувача його правонаступником у виконавчому документі після спливу строку пред`явлення такого виконавчого документа до виконання, оскільки це буде носити формальний характер без реалізації завдань цивільного судочинства на відповідній стадії процесу (в даному випадку стадії виконання судового рішення).

Суд бере до уваги, що частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року був встановлений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому частиною 2 цієї ж статті визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини шостої статті 12 вказаного Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне положення міститься й у частині 1 статті 433 ЦПК України, відповідно до якої в разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Отже, підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин його пропуску.

При цьому поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначені норми повною мірою підлягають застосуванню й при вирішенні питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У своїй заяві як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» посилається на те, що його попередній кредитор не був присутній під час ухвалення заочного рішення, рішення йому не направлялося та виконавчі листи не видавалися.

Водночас суд вважає, що вказані причини пропуску строку для пред?явлення виконавчих листів до виконання не можуть бути визнані поважними.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 368 ЦПК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Судом береться до уваги, що судове рішення було ухвалено 20 листопада 2014 року.

Вказане рішення не оскаржувалося і не переглядалося та набрало законної сили 02.12.2014.

Як установлено в судовому засіданні, після набрання рішенням законної сили стягувач виконавчі листи не отримував.

Відтак відповідно до закону строк пред?явлення для виконання виконавчих документів на виконання такого рішення складав один рік - до 02.12.2015.

При цьому суду не надано належних доказів наявності у стягувача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення дій щодо примусового виконання судового рішення у встановлені строки.

В даному випадку стягувач не вживав заходів для вчасного отримання виконавчих листів і докази поважності причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відсутні.

Сама по собі заміна кредитора у зобов`язанні, яка відбулася в 2019 році, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та, відповідно, для поновлення судом такого строку, так як первісний кредитор (стягувач) не вживав заходів, спрямованих на своєчасне виконання рішення суду, зокрема на отримання виконавчих документів у встановлений строк.

Твердження у судовому засіданні представника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про те, що останнє після отримання 27.02.2019 права вимоги до боржників не зверталося з приводу отримання виконавчих листів у зв`язку зі зверненням 08.04.2019 стягнення на предмет іпотеки та переходу права власності до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», рішення у спорі про що набрало законної сили лише 16.02.2021 року (справа № 202/3272/19), суд вважає такими, що не мають правового значення для вирішення цієї заяви, так як на момент відступлення права вимоги до боржників строк пред`явлення виконавчих листів до виконання вже був пропущений первісним кредитором (стягувачем), тобто заміна кредитора відбулася вже після закінчення такого строку. Тож ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як новий кредитор на власний ризик прийняло на себе наслідки пропуску строку для примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника і поручителя заборгованості за кредитним договором.

Отже суд вважає, що законні підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до примусового не доведені, що, в свою чергу, виключає підстави для процесуального правонаступництва, а саме заміни стягувача у виконавчих листах, оскільки без реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення заміна стягувача у виконавчих листах, строк пред`явлення яких до виконання закінчився і підстави для поновлення якого відсутні, позбавлена дійсної процесуальної мети такого правонаступництва і не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України.

Твердження ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про те, що позивач у справі не отримував копію судового рішення, тому строк набрання судовим рішенням законної сили слід рахувати з 22.11.2022 з моменту отримання ним як новим кредитором копії такого рішення і саме з цього часу обчислювати строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд вважає хибними як такі, що не ґрунтуються на національному законодавстві та практиці Європейського суду з прав людини.

Суд відзначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а також, що безпідставне поновлення строку суперечить принципу правової визначеності в контексті права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" викладено позицію, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд дійшов висновку, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Отже, саме сторона, яка ініціювала судовий процес має цікавитися станом розгляду її справи, демонструвати готовність брати участь на всіх етапах провадження, в тому числі щодо отримання виконання судового рішення.

Натомість цього стягувач не виявляв належної заінтересованості у виконанні рішення, про що свідчить той факт, що протягом тривалого часу, використовуючи свої процесуальні права на власний розсуд, він без поважних причин не звертався за отриманням виконавчих документів, тобто строк пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущений з вини самого стягувача.

На цей час ухвала суду про заміну стягувача від 13 червня 2023 року, яка стала підставою для видачі ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» виконавчих листів від 25.07.2023, строк пред`явлення яких до виконання просить поновити заявник, скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2024 року.

Суд відзначає, що правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.10.2018 у справі № 2-а-3494/11, від 27.08.2020 у справі № 804/536/18, від 16 червня 2021 року у справі № 0417/7776/2012, на які посилається заявник, щодо можливості заміни сторони на будь-якій стадії виконання судового рішення, зокрема до видачі виконавчого листа та пред?явлення його до виконання, не можуть бути застосовані у цій справі, так як обставини справ не є релевантними та стосувалися випадків, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання або не сплив, або був поновлений судом, а в цьому конкретному випадку такий строк сплив і поважні причини для його поновлення відсутні.

В свою чергу, безпідставне поновлення строку буде порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 259-260, 442, 433 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання (заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко