Справа № 605/360/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2024 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Лелик О.М.,

секретаря с/з Лежигубської О.В.,

справа № 605/360/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Підгайці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Підгаєцької міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Терлюка О.Я.,

відповідача ОСОБА_2 ,

у с т а н о в и в:

13 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Підгаєцької міської ради та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері відкрилася спадщина. Спадщину за законом прийняли в рівних частках сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Спадкове майно складається з частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 завідувачем Підгаєцької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 20.10.1989 року, виданого виконкомом Бережанської районної ради Тернопільської області, не визначено власників будинку та частин, яка належить кожному учаснику.

Оскільки, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

Відповідачі не скористалися правом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 14.08.2024 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою суд витребував з Підгаєцької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію спадкової справи на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 10.09.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Підгаєцької міської ради у судове засідання не прибув, однак на адресу суду 22.08.2024 подано письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду /арк.спр.20/.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив такі обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.3/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Спадщину за законом прийняли в рівних частках сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини /арк.спр.23,36/.

Спадкове майно складається з частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав колгоспному двору, що складався із трьох членів, головою якого була ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 20 жовтня 1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Бережанської районної ради №235 від 17 жовтня 1989 року, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.7/.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 часткки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 завідувачем Підгаєцької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 20.10.1989 року, виданого виконкомом Бережанської районної ради Тернопільської області, не визначено власників будинку та частин, яка належить кожному учаснику, відповідь нотаріуса від 31.01.2024 за №59/01-16 /арк.спр.11/.

Щодо правових норм, які підлягають застосуванню під час вирішення спору.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням.

За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У матеріалах справи наявна відмова нотаріуса в оформлені позивачу ОСОБА_1 права на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку /арк. спр. 11/.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тож, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню, користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачки.

В даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, у зв`язку із тим, що у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 20.10.1989 року, виданого виконкомом Бережанської районної ради Тернопільської області, не визначено власників будинку та частин, яка належить кожному учаснику.

Отож суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 є законними, обґрунтованими, а тому такі необхідно задовольнити.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що у зв`язку з тим, що вимог про розподіл судових витрат позивачем заявлено не було, дане питання судом не вирішується..

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Підгаєцька міська рада, , юридична адреса: вул. Шевченка, буд.39, м. Підгайці, Тернопільський район Тернопільська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлений 08.10.2024.

Суддя: О. М. Лелик