Справа № 132/2799/24
Провадження № 2-о/132/161/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" вересня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця в заяві вказує, що вона, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Павлівка, Калинівського району Вінницької області. Після закінчення Павлівської 8-річної школи з 01.09.1977 р. по 20.07.1978 р. заявниця навчалася в Вінницькому професійно-технічному училищі № 3 по спеціальності маляр, про що було видано атестат № НОМЕР_1 на прізвище - ОСОБА_3 .

07.08.1978 року заявниця була прийнята на роботу учнем слюсаря механіко - збірних робіт в 18 державний підшипниковий завод (ДПЗ-18), наказ № 1559 від 01.08.1978 р.

01.08.1978 р. на даному заводі заявниці було оформлено трудову книжку, серія НОМЕР_2 на прізвище - ОСОБА_3 .

На заводі заявниця пропрацювала до 10.10.1980 року та була звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 1311- від 08.10.1980 року).

10.03.1983 року заявниця була прийнята на роботу в Ташкенське акціонерне виробниче об`єднання ім В.П. Чкалова, де пропрацювала до 19.03.1992 року. В період роботи на даному підприємстві заявниця одружилася і змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». На титульній сторінці трудової книжки заявниці відділом кадрів підприємства наказом № 173-ок від 06.05.1987 року був зроблений відповідний запис про зміну дошлюбного прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».

15.07.2024 року у зв`язку із досягненням пенсійного віку заявниця звернулася до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV, надавши при цьому усі необхідні документи, в тому числі трудову книжку та атестат про навчання.

При перевірці наданих документів, в тому числі зазначеного атестата про навчання органами пенсійного фонду встановлено, що в даному атестаті прізвище « ОСОБА_5 » не відповідає паспортним даним заявниці « ОСОБА_4 », що вбачається із рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.07.2024 року №12. Тому заявниця вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Заявниця ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просить розгляд по справі проводити за її відсутності, позовні вимоги нею заявлені, підтримує повністю.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслав на електронну адресу суду заяву за вх. № Еп-2001/24 від 21.08.2024 року про розгляд справи без участі представника управління, не заперечують щодо задоволення заяви.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Павлівка, Калинівського району Вінницької області. Після закінчення Павлівської 8-річної школи з 01.09.1977 р. по 20.07.1978 р. заявниця навчалася в Вінницькому професійно-технічному училищі № 3 по спеціальності маляр, про що було видано атестат № НОМЕР_1 на прізвище - ОСОБА_3 .

07.08.1978 року заявниця була прийнята на роботу учнем слюсаря механіко - збірних робіт в 18 державний підшипниковий завод (ДПЗ-18), наказ № 1559 від 01.08.1978 р.

01.08.1978 р. на даному заводі заявниці було оформлено трудову книжку, серія НОМЕР_2 на прізвище - ОСОБА_3 .

На заводі заявниця пропрацювала до 10.10.1980 року та була звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 1311- від 08.10.1980 року).

10.03.1983 року заявниця була прийнята на роботу в Ташкенське акціонерне виробниче об`єднання ім В.П. Чкалова, де пропрацювала до 19.03.1992 року. В період роботи на даному підприємстві заявниця одружилася і змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». На титульній сторінці трудової книжки заявниці відділом кадрів підприємства наказом № 173-ок від 06.05.1987 року був зроблений відповідний запис про зміну дошлюбного прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».

15.07.2024 року у зв`язку із досягненням пенсійного віку заявниця звернулася до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 ІV, надавши при цьому усі необхідні документи, в тому числі трудову книжку та атестат про навчання.

При перевірці наданих документів, в тому числі зазначеного атестата про навчання органами пенсійного фонду встановлено, що в даному атестаті прізвище « ОСОБА_5 » не відповідає паспортним даним заявниці « ОСОБА_4 », що вбачається із рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.07.2024 року №12.

Той факт, що атестат № 1576 виданий професійно-технічним училищем № 3 м. Вінниця на прізвище - ОСОБА_3 належить саме заявниці ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3 ; записом на титульній сторінці трудової книжки заявниці, де відділом кадрів підприємства наказом № 173-ок від 06.05.1987 року був зроблений відповідний запис про зміну її дошлюбного прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 », а також записом в цій трудовій книжці, що заявниця навчалася в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надати свідоцтво про одруження, в наслідок якого прізвище заявниці « ОСОБА_5 » було змінено на прізвище « ОСОБА_4 » заявниця не має можливості, оскільки одружилася в Республіці ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу 02.04.2004 року нею було залишено прізвище - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 02.04.2004 року.

Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного СУДУ України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, ідо мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 211, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа - задоволити.

Встановити факт, що атестат № 1576 від 20.07.1978 року виданий професійно-технічним училищем № 3 м. Вінниця на прізвище - ОСОБА_3 належить - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: