ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 серпня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/685/21

Головуючий у першій інстанції Демченко Л.М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/7/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне підприємство «Київський метрополітен»,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2022 року, дата складання повного його тексту: 15.07.2022, місце ухвалення: м. Бобровиця,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 р. ОСОБА_1 пред`явила позов до Комунального підприємства «Київський метрополітен» (далі за текстом КП «Київський метрополітен»), у якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог (арк. 33-37 т. 3, 207-213 т. 4):

- стягнути оплату праці за час вимушеного простою в сумі 12246 грн 74 коп.;

- стягнути недоплачену оплату часу відпусток за червень і листопад 2020 р. в сумі 1285 грн 74 коп.;

- скасувати догани, оголошені наказами від 07.04.2021 № 3-к/к і від 23.04.2021 № 5-к/к та наказ від 27.08.2020 № 418 к/к в частині позбавлення її премії за серпень 2020 р., накази в частині позбавлення її премії за грудень 2020 р., лютий, березень, квітень 2021 р.;

- стягнути незаконно утримані премії за серпень, грудень 2020 р., лютий, березень, квітень 2021 р. у загальній сумі 6026 грн 80 коп.;

- стягнути незаконно утриману у квітні 2021 р. винагороду за вислугу років в сумі 604 грн 10 коп.;

- поновити на роботі на посаді контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2, скасувавши наказ № 1228- к/к від 09.06.2021;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.06.2021 до дня поновлення на роботі, який на 17.11.2021 становить 68644 грн 23 коп.;

- стягнути судові витрати.

В обґрунтуванні позову вказано, що ОСОБА_1 з 19.12.2018 працювала на посаді контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2 комерційної служби КП «Київський метрополітен». Наказом № 1228-к/к від 09.06.2021 її звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання посадових обов`язків. Звільнення з роботи остання вважає незаконним, виходячи з такого. Відповідач прийняв рішення про звільнення позивача, оскільки вона, на його думку, не виконувала свої посадові обов`язки стосовно забезпечення безпеки пасажирів метрополітену, оплати ними проїзду та провозу багажу, дотримання пасажирами правил користування метрополітеном тощо на підставі записів камер відеоспостереження. Проте при позбавленні ОСОБА_1 премій, оголошенні їй доган та при звільненні роботодавець не дотримався вимог законодавства. Так:

- відеоспосереження за працівниками на робочому місці можливе лише за згодою останніх на його проведення, а в іншому випадку воно є незаконним. ОСОБА_1 ні при прийнятті на роботу, ні під час виконання трудових функцій не було проінформовано та ознайомлено про наявність локальних нормативних актів, якими регламентовано внутрішні процедури моніторингу поведінки працівників, тож відеоспостереження за нею КП «Київський метрополітен» проводилось без її згоди;

- твердження відповідача про неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків є суб`єктивним: воно базується на упереджених висновках за результатами перегляду архіву відеоспостереження. Доведення її вини у неналежному виконанні посадових обов`язків здійснено у незаконний спосіб: роботодавцем не дотримано процедури встановлення відеоспостереження як засобу контролю за роботою працівників. Тож оголошені ОСОБА_1 догани є неправомірними, а отже відсутня систематичність невиконання нею трудових обов`язків;

- члени комісії, які виносили рішення про звільнення ОСОБА_1 , не є експертами з тлумачення інформації, зафіксованої відеоспостереженням;

- оспорюваними наказами КП «Київський метрополітен» від 07.04.2021 № 3-к/к та від 23.04.2021 № 5-к/к позивачеві оголошено догани за неналежне виконання посадових обов`язків на підставі протоколів оперативних нарад при начальникові служби та начальникові дистанції № 2, де як докази неналежного виконання нею трудових обов`язків використовувались записи архівних спостережень, з яких неможливо встановити, чи формально нею заміряний багаж (протокол оперативної наради при начальнику дистанції № 2 від 25.02.2021), дійсний розмір багажу, наявність примусу контролера сплатити за багаж, не вимірявши його;

- упереджене ставлення роботодавця до позивача розпочалося з виявлення нею неправильного нарахування оплати періоду відпустки за червень та листопад 2020 р., на перерахунку якої вона наполягала. Так, після неодноразових звернень до головного бухгалтера Підприємства з цього приводу їй надавалися відповіді, які суперечать абзацу 6 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Тому позивач звернулась з цього приводу до Міністерства соціальної політики України, яке перенаправило її листа до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. З його відповіді однозначно вбачається факт невірного нарахування Підприємством ОСОБА_1 оплати спірного періоду відпустки, у зв`язку з чим вона звернулась до начальника Підприємства, однак відповідний перерахунок не було зроблено;

- в серпні 2020 р. позивача позбавлено 5% премії за те, що вона о 20:01 год 16.07.2020 не заміряла багаж середнього розміру, який фактично не потребував заміру. При цьому у посадовій інструкції контролера автоматичних пропускних пунктів (п. 2.6.1) не зазначено щодо обов`язкового обміру багажу. Контролер, маючи досвід, у залежності від розмірів багажу сам може визначитися щодо необхідності його замірів. Крім того, всупереч Положенню про преміювання працівників комерційної служби за основні результати роботи, розмір її преміювання зменшено не за той період, в якому стався недолік у її роботі;

- у грудні 2020 р. на ОСОБА_1 надійшла скарга від анонімного дописувача, за результатами розгляду якої до неї застосоване подвійне покарання: позбавлено премії та відібрано перший талон. Цю скаргу написано не у день події, про який у ній йдеться (03.12.2020), а 08.12.2020 після дачі ОСОБА_1 пояснення про самовільний прохід цього пасажира через розширювач, хоча після пред`явлення посвідчення на пільговий проїзд йому було надано дозвіл на проходження через пункт контрольно-пропускний (далі за текстом ПКП);

- 25.02.2021 оперативна нарада безпідставно ухвалила вилучити у ОСОБА_1 другий талон. Причому 21.01.2021 комісія у цьому ж складі прийняла у неї екзамен за посадою та через місяць направляє її на перездачу цього екзамену;

- позивач не пішла на перездачу екзамену ні 18.03.2021, ні 01.04.2021, за що їй винесено першу догану наказом від 07.04.2021 № 3-к/к;

- другу догану наказом від 23.04.2021 № 5-к/к ОСОБА_1 оголошено на підставі доповідної записки чергової по станції за те, що вона пропустила через автоматичний контрольний пункт (далі за текстом АКП) пасажира в нетверезому стані. Однак з дослідженого комісією відеозапису таке не вбачається; розгляд доповідної чергової по станції проведено із порушеннями: цей випадок (факт) не зафіксовано ні актом, ні складеним поліцейським протоколом та, крім того, він розглядався комісією за неучасті причетних до нього осіб;

- ОСОБА_1 з 09.06.2021 перебуває у вимушеному прогулі, а тому має право на його оплату виходячи з її середньоденного заробітку;

- у зв`язку із запровадженням карантину на всій території України за рішенням відповідача з 23.03.2020 по 31.05.2020 позивач перебувала у вимушеному простої, але на порушення ст. 113 КЗпП України за цей період вона не отримала оплати.

Оскаржуваним рішенням у задоволені позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що згідно з наявними у справі доказами КП «Київський метрополітен» не порушило відносно ОСОБА_1 у вказані у позовній заяві способи норми права, в тому числі й локальні, які регулюють спірні правовідносини: і оплату її праці, і порядок накладення дисциплінарних стягнень (в тому числі й звільнення).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити її позов. Доводи скарги полягають в тому, що ОСОБА_1 , відстоюючи свої права й законні інтереси, звертала увагу КП «Київський метрополітен» на те, що воно задля зменшення витрат на оплату праці порушує трудове законодавство. У зв`язку з цим останнє відшукало можливості для звільнення позивача, зібравши у незаконний спосіб докази систематичного порушення нею трудових обов`язків. Суд не зважив на неадекватність накладеного відповідачем на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення вчиненим нею порушенням, за які останню притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Ці порушення або не доведені, або фактично нею не вчинялися: вони є незначними, не призвели до завдання Підприємству матеріальної шкоди, не спричинили створення небезпечних умов для пасажирів під час користування метрополітеном і не провокували аварійних ситуацій. Тож у КП «Київський метрополітен» не було необхідності накладати на позивача оспорювані нею дисциплінарні стягнення і зменшувати розмір її заохочувальних виплат. Так:

- відповідачем направлено ОСОБА_1 на позачерговий іспит, але у справі містяться докази успішної здачі нею іспиту (арк. 134-136 т. 2). Посилання суду на те, що позивач не здала систематичні іспити, є надуманими, оскільки остання здала успішно черговий іспит, проте не з`явилася для здачі позачергового іспиту;

- КП «Київський метрополітен» розпорядженням від 17.03.2020 № 19-Н тимчасово призупинило перевезення пасажирів на підставі протоколу від 17.03.2020 № 12 постійної комісії з питань техногенно-економічної безпеки та надзвичайних ситуацій Київської міської ради (арк. 22-26 т. 2), яким заборонено перевезення пасажирів з 23:00 год 17.03.2020 до 03.04.2020. Виконання Підприємством вказаного розпорядження є простоєм (ч. 1 ст. 34, ст. 113 КЗпП України). Робоча інструкція контролера автоматичних пропускних пунктів Підприємства передбачає, що працівник за цією посадою виконує роботу лише на контрольному пункті. Відповідно обслуговуючий пасажирів персонал перебував у стані простою з об`єктивних причин. Крім того, ОСОБА_1 не запропоновано альтернативної роботи на цей період. У разі неможливості застосування віддаленого методу роботи, а також відсутності згоди працівника на реалізацію ним права на відпустку, у відповідача були наявні підстави для запровадження простою працівникам (арк. 24, 25 т. 1);

- вищезгаданим протоколом від 17.03.2020 № 12 приписано організувати та за потреби вирішити питання організованого перевезення працівників на їх робочі місця, які не переведені на режим роботи вдома. Але відповідач не забезпечив підвезення позивача до робочого місця;

- посилання на те, що ОСОБА_1 під час локдауну через коронавірусну інфекцію в 2020 р. перебувала під слідством до рішення суду й була відсторонена від роботи, суперечить актам про відсутність її на робочому місці з поважних причин (арк. 151-152 т. 2). При цьому відповідачем відкориговані табелі робочого часу для розрахунку заробітної плати;

- у перший робочий день - 02.06.2020 ОСОБА_1 надала письмове пояснення про неможливість доїхати на роботу з 23.03.2020 по 31.05.2020 у зв`язку з запровадженням карантину на території України. Комісією встановлено, що відсутність ОСОБА_1 на роботі сталася з поважних причин, про що складено 2 вищезгаданих акта. Отже табель обліку її робочого часу мав бути відкоригований та дні неявок мало бути позначено кодом «і». У той же час акт інспектора праці від 18.03.2021 є нікчемним з вини працівників бухгалтерії, які надали йому невідкоригований табель обліку її робочого часу, в якому відомості про причини неявок позивача за березень, квітень, травень 2020 р. не відповідають фактичним даним про причини її неявок, що зазначені у згаданих актах від 02.06.2020;

- у листах Мінекономіки від 08.02.2021 № 4708-06/7891-09, Державної служби України з питань праці і в листі Міністерства економіки України від 08.02.2021 № 4708-06/7891/09 «Щодо врахування періоду простою при обчисленні середньої зарплати для визначення відпускних» роз`яснено, що абзацом 6 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати зазначено, що час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. До цього часу належить, зокрема, час простою не з вини працівника. При цьому, якщо простій запроваджено на певний період, який включає і вихідні дні, то при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу відпусток необхідно виключити весь період простою з урахуванням вихідних днів. Отож місцевим судом хибно застосовано вказану в цьому абзаці норму права;

- у оскаржуваному рішенні зазначено, що акт № КВ1440/50/АВ від 18.01.2021 позивачем не оскаржувався, що суперечить фактам, які підтверджуються матеріалами справи, щодо причини невиявлення порушення та нікчемності акта з вини працівників бухгалтерії;

- висновок про недоведеність наявності у працівників управління праці можливості користуватися певними пільгами метрополітену суперечить змістові листа, що на арк. 58-61 т. 1;

- посилання суду на те, що ОСОБА_1 формально заміряла багаж, є невірним: вона одним заміром вимірювала суму двох сторін (висоту і довжину) та під час проведення другого заміру вимірювала ширину;

- у рішенні зазначено, що позивач 04.02.2021 не запропонувала допомогу пасажиру, який належить до маломобільної групи населення й пересувався за допомогою милиць, хоча на відеозаписі зафіксовано, що чоловік похилого віку рухається за допомогою палиці, а не милиць, що останній не був особою з інвалідністю по зору І-ІІ групи. Тож він не підпадає під категорію маломобільної групи населення (арк. 177 т. 1);

- судом зазначено, що 06.02.2021 ОСОБА_1 дозволила прохід через розширювач трьом пасажирам без пред`явлення відповідного документа. Проте її пояснення щодо цього епізоду проігноровано. Крім того, камерою відеоспостереження зафіксовано, що черговий працівник поліції провів до свого кабінету особу, яку відповідач вважає порушником правил користування метрополітеном (потерпілого), для написання протоколу (заяви) (арк. 191 т. 1);

- суд дійшов висновку, що 17.02.2021 позивач дозволила прохід пасажирам із двома великими сумками без оплати багажу і одному пасажирові з великою сумкою без оплати багажу і не пропонувала надання супроводу пасажирам маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я, які пересувалися з допомогою милиць, та не доповіла про це черговій по станції. Ці факти не підтверджені відеозаписами на наданому суду диску;

- випадки, про які складено акти перевірки належності виконання службових обов`язків №№ 29 і 30 за період з 20.07.2020 по 24.07.2020 і з 25.07.2020 по 31.07.2020, не розглядалися у судовому засіданні: суду не надано їх відеофіксацію. Крім того, щодо проходу пасажира без пред`явлення ним відповідного документа встановлено, що це був начальник станції, про що ОСОБА_1 написала відповідне пояснення, яке зникло і у приєднанні копії якого суд їй відмовив. Пропуск пасажира після закриття входу на станцію не є порушенням, так як він оплатив проїзд і пройшов на платформу після уточнення у чергової по станції щодо руху останнього поїзда. До того ж це мало місце у присутності поліцейського;

- посилання суду на те, що 17.02.2021 при проході через ПКП позивач не запропонувала надання супроводу пасажирам маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я, які пересувалися за допомогою милиць, є хибним: у всіх цих 3 випадках пасажири похилого віку пересувалися за допомогою палиці, проходили через АКП, а не ПКП, тобто вони не мали інвалідності, а отже й відповідної пільги для маломобільної групи населення (арк. 177 т. 1);

- висновок суду про те, що 17.02.2021 ОСОБА_1 дозволила прохід пасажирам з двома великими сумками без оплати за провезення багажу, є помилковим, так як при перегляді відеофіксації цього епізоду видно, що останні мали два звичайні поліетиленові пакети стандартних розмірів;

- у рішенні зазначено, що 05.02.2022 позивач дозволила прохід дитині шкільного віку без пред`явлення учнівського посвідчення через ПКП, хоча при перегляді відеофіксації цього епізоду видно, що дитина з інвалідністю пройшла з опікуном після пред`явлення останнім посвідчення, про що йдеться і у поясненні позивача (арк. 190 т. 1);

- судом зазначено, що 02.02.2021 ОСОБА_1 дозволила прохід учню за учнівським посвідченням, не скориставшись технологічною карткою, і що о 07:45 цього ж дня вона дозволила пройти через ПКП дитині без пред`явлення учнівського посвідчення. Але при перегляді відеофіксації цих епізодів встановлено, що у першому випадку нею пропущено дівчину до 7-ми років (дошкільного віку), у якої не було такого посвідчення; а у другому випадку позивач спитала у дитини її вік і лише після цього дала дозвіл на прохід, про що вона вказала у письмовому поясненні відповідачеві;

- пасажирці, яка підійшла до ОСОБА_1 без маски, вона зробила відповідне усне зауваження, але остання відповіла, що хворіє на астму, у зв`язку з чим має проблеми з диханням при носінні маски, і після цього пасажир пішла на вихід;

- у рішенні спотворено свідчення позивача, згідно з якими:

1) невдоволення висловлювала не вона, а чергова ОСОБА_2 щодо того, що позивач повідомляла їй про відмову маломобільної групи населення від допомоги, а не про порушення пасажирами правил користування метрополітеном. При цьому ОСОБА_2 нагрубила позивачеві,

2) щодо відмови пасажира від заміру багажу позивач засвідчила таке: жодною інструкцією не передбачено доповідати черговій по станції про відмову пасажира від заміру багажу. Позивач викликала поліцейського, що встановлено при перегляді відеофіксації цього випадку, але він не втручається в роботу контролера, не підпорядкований Підприємству і знаходиться біля протилежного виходу (150 м), а тому фізично не може прийти швидко;

- судом не надано значення тому факту, що інспектором з технічних навчань ні після відпусток ОСОБА_1 , ні в процесі роботи не проводились навчання з контролерами. Суд ніяк не оцінив свідчення ОСОБА_3 , яка підтвердила про наявність інспектора з технічних питань, який має проводити навчання, про обов`язок роботодавця спочатку попереджати працівника щодо зауважень по його роботі, а потім, після повторного порушення, знімати премії; ОСОБА_3 не змогла пояснити як визначити вік дитини;

- у судовому засіданні не встановлено, чи брала 04.12.2020 позивач щось у руки (арк. 98 т. 2);

- щодо неналежного температурного режиму у касовому залі ОСОБА_1 зазначала у поясненні за 08.12.2020 (арк. 158 т. 1), а не за 16.02.2020 (арк. 246 т. 2);

- скарга аноніма написана зацікавленою особою через 5 днів після пояснень позивача, з якою не можна було зв`язатися за вказаним номером телефону;

- КП «Київський метрополітен» не видавало наказу про ведення відеоспостережння за робочим місцем ОСОБА_1 та про те, що відповідний матеріал і зібрані персональні дані можуть бути використані з метою підтримання загальної та особистої безпеки; у правилах внутрішнього трудового розпорядку КП «Київський метрополітен» не згадується про функціонування системи відеоспостереження; у приміщеннях, у яких воно ведеться, відсутні попереджувальні таблички; згода позивача на обробку та використання персональних даних не свідчить про її згоду на ведення за нею відеоспостереження, яке не включено до персональних даних (арк. 2 т. 2).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, а представник КП «Київський метрополітен» - провідний юрисконсульт Корнієнко О.А. (у режимі відеоконференції) просила її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

19.12.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду касира станції метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2 КП «Київський метрополітен» на підставі наказу № 2189 к/к від 17.12.2018.

19.12.2018 остання надала письмову згоду на обробку та використання її персональних даних, в тому числі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи бази персональних даних працівників Підприємства.

23.10.2019 ОСОБА_1 переведено контролером автоматичних пропускних пунктів метрополітену тієї ж дистанції на підставі наказу Підприємства від 18.10.2019 № 2145-к/к.

Наведені обставини підтверджено копіями трудової книжки позивача (арк. 11-13 т. 1), згаданої згоди (арк. 2 т. 2) і вказаних наказів (арк. 78, 110 т. 1).

03.02.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою до голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації комерційної служби КП «Київський метрополітен» і начальника відділу розрахунків з оплати праці Підприємства про виключення її з членів профспілкової організації Об`єднаної профспілкової організації КП «Київський метрополітен» та про припинення з 01.02.2020 утримань з її зарплати членських профспілкових внесків. На цій заяві зроблено позначку про зняття ОСОБА_1 з профспілкового обліку з 01.02.2020 (копія заяви - арк. 49 т. 3).

В Робочій інструкції контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2, затвердженої начальником комерційної служби КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3 29.12.2018, з якою ОСОБА_1 ознайомлена 25.10.2019 під підпис (її копія на арк. 112-115 т. 1), зазначено, що:

- контролер автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2 КП «Київський метрополітен» (далі за текстом інструкції - контролер) контролює прохід пасажирів на станції КП «Київський метрополітен» (далі за текстом інструкції - метрополітен), забезпечуючи повноту оплати проїзду та перевезення багажу, дотримання пасажирами правил користування метрополітеном та роботу пристроїв пасажирської автоматики (п. 1.1);

- перевірка знань контролером своїх обов`язків проводиться постійно діючими комісіями комерційної служби з перевірки знань: при призначенні на професію; періодично один раз на два роки; у випадках, коли дії чи бездіяльність контролера свідчать про незнання документів, що регламентують його роботу, внаслідок чого він не може чітко і грамотно виконувати свої обов`язки; при суттєвій зміні нормативної бази чи умов праці (п. 1.6);

- оцінку якості виконання контролером своїх обов`язків та відповідність його займаній професії визначає інспектор станції та начальник дистанції збору та обліку виручки № 2 (п. 1.9);

- контролер до початку чергування повинен переодягнутись у формений одяг, який передбачений колективним договором Підприємства, мати охайний зовнішній вигляд, закріпити бедж на поли одягу, на якому вказано прізвище, ім`я та професія працівника. Працівник, який не отримав формений одяг, повинен бути вдягнений в класичний одяг неяскравих кольорів, що має охайний зовнішній вигляд, мати бедж та нарукавну пов`язку встановленого зразка (п. 2.1.1);

- контролер під час робочої зміни зобов`язаний забезпечувати оплату пасажирами проїзду та перевезення багажу, що потребує оплати (п. 2.3.1);

- контролювати прохід пасажирів пільгових категорій, здійснювати перевірку в розгорнутому вигляді документів (посвідчень встановленого зразка, учнівських квитків тощо), що дають право безоплатного проїзду (п. 2.3.2);

- контролювати дотримання пасажирами правил користування метрополітеном, а у разі їх порушення - викликати працівника поліції або інспектора служби воєнізованої охорони та вести відповідну інформацію по радіоінформатору або пристрою гучномовного сповіщення (п. 2.3.3);

- забезпечувати культуру обслуговування пасажирів (п. 2.3.4);

- дозволяти прохід через ПКП пасажирам, які мають право безоплатного проїзду, після пред`явлення ними відповідного документа в розгорнутому вигляді, шляхом натискання в керованому режимі кнопки «один» або «вхід», а якщо ці пасажири відносяться до маломобільної групи населення - при необхідності опустити штангу або відкриття стулки розширювача; пасажирам з багажем, який підлягає оплаті або не підлягає оплаті, але може пошкодити елементи АКП чи створити незручності для пасажира при проході через АКП після оплати проїзду, оплати перевезення багажу, який підлягає оплаті, - шляхом опущення штанги або відкриття стулки розширювача (п. 2.3.6);

- контролеру забороняється пропускати за межі контрольного пункту пасажирів без оплати за проїзд і перевезення багажу або з багажем, який заборонений для перевезення (п. 2.6.1); пропускати через КПП пасажирів: які мають право безоплатного проїзду - без пред`явлення ними відповідних документів; які оплатили проїзд, але не зазначені в п. 2.3.6 цієї інструкції (п. 2.6.2); отримувати від пасажирів в руки грошові кошти або засоби оплати проїзду як плату за проїзд та перевезення багажу (п. 2.6.3);

- контролеру забороняється спати, відволікатися сторонніми справами, вживати їжу, напої, окрім води, яку зберігати в пляшечці чи склянці (п. 2.6.4);

- контролеру забороняється вести сторонні розмови з пасажирами, окрім випадків, зазначених в п. 2.3.10 цієї інструкції, з працівниками метрополітену чи поліції, неслужбові розмови по телефону місцевого або мобільного зв`язку (п. 2.6.5);

- контролер має право вимагати від пасажирів дотримання правил користування метрополітеном (п. 3.2).

Щодо вимог про стягнення оплати за час вимушеного простою

Згідно з поясненням ОСОБА_1 і дослідженим судом її паспортом, остання зареєстрована й фактично мешкає по АДРЕСА_1 .

З 12.03.2020 по 30.06.2023 на території України вводився карантин відповідно до постанови Кабміну України від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами й доповненнями).

Підпунктом 5 п. 2 постанови Кабміну України від 16.03.2020 № 215 з 17.03.2020 до 03.04.2020 накладалася заборона на перевезення пасажирів метрополітенами міст Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16.03.2020, а підпунктом 4 цього ж пункту з 12 г од 00 хв 18.03.2020 до 03.04.2020 накладалася заборона на регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями).

Постійною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Київської міської державної адміністрації (протокол № 12 від 17.03.2020) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 заборонялося перевезення пасажирів КП «Київський метрополітен» з 23 год 00 хв 17.03.2020 до 03.04.2020. У вказаному протоколі (підп. 6.2 п. 6) приписувалося керівникам підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, розміщених на території м. Києва, опрацювати й вирішити за потреби питання організованого перевезення працівників на їх робочі місця, які не переведені на режим роботи вдома (копія протоколу на арк. 22-26 т. 2).

На підставі вищезгаданого протоколу розпорядженням КП «Київський метрополітен» № 19-н від 17.03.2020 тимчасово, з 17.03.2020 до 03.04.2020, призупинялося перевезення пасажирів метрополітеном і на вищевказаний період закривалися станції на вхід для пасажирів (копія розпорядження - арк. 27-28 т. 2).

Відповідно до копій табелів обліку використання робочого часу в дистанції збору та обліку виручки № 2 станції «Васильківська» КП «Київський метрополітен» за березень - травень 2020 р., ОСОБА_1 була відсутня на роботі в період з 23.03.2020 по 29.05.2020 без поважних причин (арк. 147-149 т. 2).

В інформаційному листі № 22/04-644 НКР від 27.03.2020 начальника управління кадрової роботи КП «Київський метрополітен» містяться такі приписи. Відповідно до постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 16.03.2020 № 215, на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 по 03.04.2020 та заборонено з 12-00 год 00 хв 18.03.2020 перевезення пасажирів автомобільним транспортом, у тому числі і залізничним транспортом, в усіх видах внутрішнього сполучення. Враховуючи зазначене, в період карантину може скластись ситуація, коли працівники Підприємства не зможуть доїхати на роботу. Тому у разі відсутності працівника на роботі необхідно перш за все з`ясувати за допомогою засобів телефонного зв`язку причину відсутності. За час відсутності такому працівнику в табелі обліку робочого часу зазначати код «пр» до надання підтверджуючих документів щодо своєї відсутності. У перший день виходу на роботу і ненадання підтверджуючих документів щодо своєї відсутності на роботі необхідно отримати пояснення від працівника щодо причини відсутності на роботі та оформити акт. У разі визнання, що відсутність на роботі склалася з поважних причин, надати коригуючий табель з зазначенням в ці дні неявки коду «і». Акт оформлюється безпосереднім керівником у присутності самого працівника, представника профспілки, інспектора з кадрів, закріпленого за структурним підрозділом (копія листа - арк. 93 т. 2).

02.06.2020 ОСОБА_1 начальнику комерційної служби Підприємства ОСОБА_3 надано пояснення, де зазначено, що 23.03.2020, 24.03.2020, 27.03.2020, 28.03.2020, 30.03.2020, 01.04.2020, 02.04.2020, 05.04.2020, 06.04.2020, 10.04.2020, 13.04.2020, 14.04.2020, 17.04.2020, 18.04.2020, 20.04.2020, 21.04.2020, 25.04.2020, 26.04.2020, 29.04.2020, 30.04.2020, 04.05.2020, 05.05.2020, 07.05.2020, 11.05.2020, 12.05.2020, 13.05.2020, 16.05.2020, 19.05.2020, 20.05.2020, 23.05.2020, 24.05.2020, 27.05.2020, 28.05.2020, 29.05.2020 в період з 08-00 до 20-00 год вона не могла доїхати на роботу у зв`язку зі встановленням на всій території України карантину і забороною регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом в приміському, міжміському, внутрішньообласному й обласному сполученні, а також забороною перевезення пасажирів в метрополітенах міст Києва, Харкова і Дніпра. Рух перевезення був скасований, альтернативний вид транспорту, щоб добиратись на роботу з місця її проживання, був відсутній (арк. 150 т. 2). На підставі цього пояснення посадовими особами комерційної служби КП «Київський метрополітен»:

- складено акти від 02.06.2020 про відсутність на роботі ОСОБА_1 з поважних причин у вказані вище дати (їх копії на арк. 151, 152 т. 2);

- відкореговано табелі обліку її робочого часу березень - травень 2020 р. й зазначено, що у дати, про які йдеться, позивач була відсутня на роботі з інших причин (копії відкорегованих табелів обліку робочого часу на арк. 153-155 т. 2).

13.07.2020 ОСОБА_1 зверталася із заявою до Головного управління Держпраці у Київській області з проханням надати роз`яснення стосовно невиплати їй Підприємством 2/3 тарифної ставки в період карантину. На неї остання отримала відповідь № 4.4/2 Н 3729-4543 від 22.07.2020, за якою неможливість КП «Київський метрополітен» забезпечити роботою працівника за професією «контролер автоматичних пропускних пунктів метрополітену» в період карантину має ознаки простою не з вини працівника в розумінні ч. 1 ст. 34 КЗпП України. Відсутність наказу про оголошення простою, в якому повинна бути обумовлена необхідність присутності або відсутності працівника на роботі, не надає права працівникові на оплату простою (арк. 95-96, т. 2).

Головним управлінням Держпраці у Київській області за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці складено акт № КВ1440/50/АВ від 18.01.2021 за результатами інспекційного відвідування КП «Київський метрополітен» на підставі звернення ОСОБА_1 № Н-7047 від 09.12.2020. В цьому акті Управлінням щодо невиплати 2/3 тарифної ставки працівника в період карантину констатовано відсутність порушень Підприємством відносно неї чинного законодавства. Так, в період карантину КП «Київський метрополітен» тимчасово призупинялося перевезення пасажирів, а не зупинялася діяльність Підприємства. Наказ про простій на Підприємстві не видавався, воно здійснювало свою діяльність, а працівники продовжували виконувати свої трудові обов`язки (копія акта арк. 8-21 т. 2).

Уповноваженим з антикорупційної діяльності на виконання доручення начальника КП «Київський метрополітен» № 17 від 08.12.2020 проведено перевірку заяв ОСОБА_1 , направлених керівництву Підприємства, Комунальній бюджетній установі «Контактний центр міста Києва», Головному управлінню Держпраці у Київській області, Міністерству соціальної політики України, яке перенаправило листа Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. У ході цієї перевірки Уповноважений з антикорупційної діяльності дійшов такого висновку: відсутність ОСОБА_1 на роботі протягом 34 робочих днів у березні травні 2020 р. не є простоєм з вини Підприємства, а є неявкою на роботу з інших причин, тобто на неї не розповсюджується ст. 113 КЗпП України (копія службової записки Уповноваженого з антикорупційної діяльності на арк. 156-162 т. 2).

Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України розглянуло електронне звернення ОСОБА_1 від 01.12.2020 та листом № 3512-06/72468-09 від 07.12.2020 роз`яснило, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, роботодавці мали забезпечити переведення працівників на дистанційний режим роботи, надання за згодою працівників щорічних оплачуваних відпусток, додаткових відпусток працівникам, які мають дітей та/або за бажанням працівників відпусток без збереження заробітної плати. У разі неможливості застосування віддаленого методу роботи, а також відсутності згоди працівника на реалізацію ними права на відпустку у роботодавців були наявні правові підстави для запровадження простою. На період простою роботодавцем має бути забезпечено збереження мінімальних державних гарантій в оплаті праці за час простою (арк. 24-25 т. 1).

Аналіз норм права, які регулюють правовідносини щодо оплати часу вимушеного простою, і наявних у справі щодо цього доказів доводить суд такого.

Згідно з ст. 34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

У статті 113 вказаного Кодексу зазначено таке:

1) у редакції, що мала чинність до 01.04.2020:

- час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) (ч. 1);

- за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток (ч. 3);

- час простою з вини працівника не оплачується (ч. 4);

2) у редакції, чинній з 02.04.2020 згідно з Законом від 30.03.2020 № 540-ІХ:

- час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) (ч. 1);

- за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток (ч. 3);

- час простою з вини працівника не оплачується (ч. 4) .

Факт відсутності ОСОБА_1 на роботі протягом періоду, про який йдеться, з поважних причин підтверджено документально вищеописаними доказами, і з них випливає, що він визнається КП «Київський метрополітен».

У справі допустимими, достовірними й достатніми доказами доведено, що з 23.03.2020 по 31.05.2020 ОСОБА_1 не виконувала обов`язки контролера АПП метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2, покладені на неї трудовим договором з КП «Київський метрополітен», що спричинене:

- дією протягом цього періоду карантину, введеного вищезгаданою постановою Кабміну України, що мало наслідком призупинення перевезення Підприємством пасажирів метрополітеном і закриття на вищевказаний період станцій на вхід для пасажирів;

- на вказаний період ОСОБА_1 не переведено на режим роботи вдома з наданням іншої роботи;

- неможливістю для останньої доїхати на робоче місце (м. Київ) з місця проживання (м. Бобровиця. Чернігівської обл.) як внаслідок дії карантину, так і внаслідок відсутності організованого перевезення працівників Підприємства на їх робочі місця з місцевості, де мешкає ОСОБА_1 , і неможливістю виконання нею обумовлених трудовим договором обов`язків вдома.

Відповідач наведених причин невиконання позивачем її трудових обов`язків протягом спірного періоду не заперечував.

Факти невидачі наказу про простій на Підприємстві, здійснення останнім своєї діяльності на суть спору між сторонами не впливають, оскільки:

- видача (невидача) наказу про простій не залежить від волі ОСОБА_1 , так як це є обов`язком КП «Київський метрополітен»; невидача такого відносно ОСОБА_1 є протиправною;

- посилання на те, що протягом спірного періоду працівники КП «Київський метрополітен» продовжували виконувати свої трудові обов`язки, є абстрактним, так як у справі відсутні докази виконання в цей період контролерами АПП метрополітену дистанцій збору та обліку виручки обов`язків, покладених на них трудовими договорами з відповідачем.

Отож з 23.03.2020 по 31.05.2020 ОСОБА_1 не виконувала обов`язки контролера АПП метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2, покладені на неї трудовим договором з КП «Київський метрополітен», внаслідок простою не з її вини - у зв`язку з введенням на державному рівні на вказаний період карантину. Тому цей період простою їй має бути оплачений Підприємством з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки контролера АПП метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2. Згідно з розрахунком оплати вказаного періоду вимушеного простою, що виконаний ОСОБА_1 і з яким погодилася представник відповідача, за цей період відповідач має сплатити їй 12653 грн 93 коп. (обов`язкові платежі й податки з цієї суми не вирахувано; арк. 190 т. 3). В порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України апеляційний суд погоджується з цим розрахунком. Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача оплати часу простою в сумі 12653 грн 93 коп. (обов`язкові платежі й податки з цієї суми не вирахувано) підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення недоплаченої оплати щорічної відпустки за червень та листопад 2020 р.

З виконаних відповідачем розрахунків оплати періодів частин щорічної відпустки позивача, що їй надавалася у червні та листопаді 2020 р., вбачається, що при її обчисленні з періоду, за який визначався розмір середнього заробітку для обчислення цієї оплати, - з 23.03.2020 по 29.05.2020, виключено робочі дні відсутності позивача на роботі (арк. 31-32 т. 1). У поясненнях щодо цього відповідач зазначає таке. З 08.06.2020 по 21.06.2020 та з 04.11.2020 по 16.11.2020 ОСОБА_1 надавалася частина щорічної відпустки. Розрахунок оплати часу цих її частин проведено згідно з постановою КМУ № 100 від 08.02.1995. У відповідності до абзацу 6 п. 2 затвердженого цією постановою Порядку, з розрахунку середньої заробітної плати та визначення розміру оплати, про яку йдеться, виключено святкові дні (10 календарних днів) та дні, протягом яких вона не працювала з поважних причин (36 календарних днів), про які були складені відповідні акти. В період встановленого на всій території України карантину ОСОБА_1 була відсутня на роботі з 23.03.2020 по 29.05.2020. У табелях обліку її робочого часу ці дні неявок позначено кодом «пр» - прогули та інші неявки з нез`ясованих причин. Лише 02.06.2020 (перший день виходу на роботу) вона надала пояснення щодо своєї відсутності на роботі, за результатами розгляду яких складені акти про відсутність останньої на роботі, на підставі яких зроблено коригуючі табелі обліку робочого часу. Тож з розрахунку оплати відпусток за червень та листопад 2020 р. виключено робочі дні відсутності ОСОБА_1 протягом періоду з 23.03.2020 по 29.05.2020.

Проте відповідно до абзацу 7 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабміну України від 08.02.1995 № 100 (з наступними змінами), час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. До цього часу належить, зокрема, час простою не з вини працівника.

Департамент з питань праці Державної служби України з питань праці листом № 5412/3/3.1 від 11.09.2020 на звернення ОСОБА_1 від 27.08.2020 повідомив таке: період відсутності ОСОБА_1 на роботі з поважних причин у зв`язку з карантином (з 18.03.2020 по 31.05.2020) виключається з розрахункового періоду, за який обчислюється середній заробіток для оплати відпустки. Тому середньоденну заробітну плату для нарахування заробітної плати за час щорічної відпустки визначають шляхом ділення сумарного заробітку за розрахунковий період на відповідну кількість календарних днів, зменшену на кількість неробочих днів, в тому числі за період карантину (з 18.03.2020 по 31.05.2020). Отриманий результат помножується на кількість календарних днів щорічної відпустки (арк. 89-90 т. 2).

У відповідях ОСОБА_1 Міністерства економіки України щодо врахування періоду простою при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу відпусток (листи №№ 4711-06/32246-09 від 16.06.2021 і 4711-06/48685-09 від 05.10.2021) зазначено таке. Відповідно до абзацу 6 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. До цього часу належить, зокрема, час простою не з вини працівника. При цьому якщо простій запроваджено на певний період, який включає і вихідні дні, то при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу відпусток необхідно виключити весь період простою з урахуванням вихідних днів. Якщо простій запроваджено на певний період, який включає і вихідні дні, то при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу відпусток необхідно виключити весь період простою з урахуванням вихідних днів (арк. арк. 85-86, 234 т. 2).

Отож відповідач розрахував оплату періодів частин щорічної відпустки позивача, що їй надавалася у червні та листопаді 2020 р., всупереч абзацу 7 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної і вищенаведеним роз`ясненням.

Представник КП «Київський метрополітен» суду апеляційної інстанції пояснила, що якщо дійти висновку про правильність обчислення оплати вказаних періодів частин щорічної відпустки позивача у спосіб, на якому наполягає позивач, то виконаний останньою розрахунок недоплати цієї оплати є вірним. Оскільки апеляційний суд вважає, що спосіб обчислення оплати частин щорічної відпустки, про які йдеться, має бути тим, на якому наполягає позивач, то в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України наданий нею розрахунок її недоплати (арк. 188-189 т. 3) є таким, на підставі якого слід задовольнити позовні вимоги в цій частині у сумі 1244 грн 24 коп. (обов`язкові платежі й податки з цієї суми не вирахувано).

Щодо стягнення незаконно утриманих премій за серпень, грудень 2020 р., лютий 2021 р.

Старшим ревізором ОСОБА_4 , провідним інженером ОСОБА_5 з 12.07.2020 по 24.07.2020 перевірено роботу персоналу комерційної служби, про що складено акт № 29 (дату складення цього акта не зазначено; його копія на арк. 118-121 т. 1), про що т. в. о. начальника відділу контролю за збором доходів від перевезень пасажирів ОСОБА_4 складено службову записку від 27.07.2020 (її копія на арк. 116-117 т. 1). В цих документах зазначено, що за результатами проведеної у вказаний період перевірки відеозапису з камери відеоспостереження встановлено таке:

- 15.07.2020 о 17:13:20 на станції метро Васильківська-2 контролер АПП під час чергування на контрольному пункті пропустила за його межі пасажирів без пред`явлення ними відповідного документа у розгорнутому вигляді, чим порушила п. 2.3.6 Робочої інструкції контролера АКП метрополітену дистанції збору та обліку виручки СП «К» від 29.12.2018 (далі за текстом робоча інструкція контролера) (арк. 118 т. 1);

- 16.07.2020 о 20:01:29 на станції метро Васильківська-2 контролер АПП пропустила за межі контрольного пункту пасажира з неоплаченим багажем, який підлягає оплаті, чим порушила п. 2.3.1 тієї ж інструкції (арк. 118 т. 1).

Щодо вказаних епізодів ОСОБА_1 після перегляду відеозапису її змін на станції Васильківська-2 начальникові комерційної служби Підприємства Ігнатьєвій Л.І. надано два письмові пояснення від 20.08.2020, сенс яких зводиться до того, що:

- ОСОБА_1 пропустила пасажира з багажем середнього розміру, який не потребує обов`язкового заміру, що вона заміряє багаж у разі потреби в цьому. В робочій інструкції контролера не зазначено, що вона зобов`язана перевіряти увесь багаж підряд, що вчинення нею такого викличе незадоволення пасажирів та що нею не нанесено матеріальних збитків метрополітену (копія пояснення - арк. 122 т. 1);

- 15.07.2020 о 17:13:20 остання через розширювач пропустила не пасажира, а начальника станції «Васильківська» ОСОБА_6 , а тому робочу інструкцію контролера вона не порушила (копія пояснення на арк. 22 т. 4).

Архівні записи відеоспостереження за 17:13:20 15.07.2020 і 20:01:29 16.07.2020 суду не надано; представник відповідача у судовому засіданні, що відбулося 04.03.2024, повідомила про неможливість надання їх суду, розшифрувавши причину їх ненадання суду, яку не вказано у відповіді Підприємства суду без номера від 07.03.2024 (арк. 144 т. 4).

Апеляційний суд вважає за допустимий і достовірний доказ копію вищевказаного пояснення ОСОБА_1 , що на арк. 22 т. 4, і на його підставі вирішує справу, виходячи з такого. Позивач стверджує, що оригінал цього пояснення нею вручено відповідачеві і що локальними нормативними актами останнього не передбачено надання ним позивачеві розписки тощо про отримання від неї пояснення. Ці твердження позивача відповідачем не спростовано. Доказів, що вказане пояснення не відповідає оригіналові, відповідач не надав. Отож суд І інстанції безпідставно визнав копію пояснення, про яке йдеться, недопустимим доказом у справі.

Наявними у справі доказами не доведено, що 15.07.2020 о 17:13:20 на станції метро Васильківська-2 контролер АПП ОСОБА_1 під час чергування на контрольному пункті пропустила за його межі без пред`явлення відповідного документа у розгорнутому вигляді пасажира, а не начальника станції «Васильківська» ОСОБА_6 , та що 16.07.2020 о 20:01:29 ОСОБА_1 пропустила за межі контрольного пункту пасажира з багажем, який за своїми розмірами є таким, що підлягає оплаті, оскільки на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України відповідачем суду не надано доказів, що достовірно підтверджують параметри цього багажу, а отже і факт безпідставного безоплатного його перевезення. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення, про які йдеться (щодо неї) у згаданих вище акті № 29 і службовій записці від 27.07.2020.

Старшим ревізором ОСОБА_4 і провідним інженером ОСОБА_5 з 25.07.2020 по 31.07.2020 перевірено роботу персоналу комерційної служби, про що складено акт № 30 (дату складення цього акта не зазначено; його копія на арк. 125-130 т. 1), про що т. в. о. начальника відділу контролю за збором доходів від перевезень пасажирів ОСОБА_4 складено службову записку від 03.08.2020 (її копія на арк. 123-124 т. 1). В цих документах зазначено, що за результатами проведеної у вказаний період перевірки відеозапису з камери відеоспостереження встановлено, що 25.07.2020 з 00:09:00 до 00:20:00 на станції метро Васильківська-2 контролер АПП під час чергування на контрольному пункті, після закриття входу на станцію, дозволила прохід пасажиру (недотримання правил користування метрополітеном), чим не забезпечила належний рівень обслуговування пасажирів та їх безпеку й порушила пп. 2.3.3, 2.3.4 робочої інструкції контролера.

Архівний запис відеоспостереження за 25.07.2020 з 00:09:00 до 00:20:00 суду не надано; представник відповідача у судовому засіданні, що відбулося 04.03.2024, повідомила про неможливість надання його суду, розшифрувавши причину його ненадання, яку не вказано у листі Підприємства без номера від 07.03.2024 (арк. 144 т. 4).

Сенс пояснень ОСОБА_1 щодо цього епізоду полягає у такому. 25.07.2020 з 00:09 до 00:20 до метрополітену з виходу забіг пасажир і, оплативши проїзд, пройшов через АКП, незважаючи на її заборону. Вона повернула пасажира, проте він наполягав на тому, що прохід ним оплачений, що у разі заборони проїзду йому не буде повернуто вартість проїзду та що заборона йому у проході на станцію безпідставна, так як ще буде проїжджати останній поїзд, яким він зазвичай повертається додому після роботи. Чергова по станції підтвердила, що ще буде проїжджати останній поїзд. Відповідно до описаної ситуації ОСОБА_1 була змушена поступитися пасажирові, щоб уникнути скарги. Так, проїзд цим пасажиром був оплачений, повернути йому оплату у неї не було можливості; матеріальних збитків метрополітену останньою не нанесено (копія пояснення на арк. 23 т. 4).

Оцінюючи вказаний епізод правовідносин між сторонами, апеляційний суд виходить з такого:

- частина 1 ст. 3 Конституції України приписує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю;

- на правовідносини між КП «Київський метрополітен» і пасажиром, що мали місце 25.07.2020 з 00:09 до 00:20, поширюється Закон України «Про захист прав споживачів». У викладеному в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 висновку зазначається, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності.

З наведеного випливає, що поведінка ОСОБА_1 у епізоді, про який йдеться, була спрямована на якнайкраще забезпечення прав пасажира, наданих йому Законом України «Про захист прав споживачів», а також на дотримання при цьому балансу взаємних прав та інтересів пасажира й відповідача. Крім того, апеляційний суд не може не констатувати, що відмова пасажирові у проїзді за встановлених обставин (нічний час) могла потягти для нього неабиякі негативні наслідки. До того ж є слушним і ніяк не спростованим посилання ОСОБА_1 на те, що її дії у цьому епізоді не спричинили КП «Київський метрополітен» ніяких збитків. Тож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення трудової й виробничої дисципліни діями, про які йдеться (щодо неї) у згаданих вище акті № 30 і службовій записці від 03.08.2020.

У протоколі засідання комісії з розгляду матеріалів на преміювання працівників комерційної служби Підприємства за основні результати роботи № 157-К від 27.08.2020 зазначено, що за порушення, вказані у вищезгаданих актах від 20.07.2020-24.07.2020 № 29 та від 25.07.2020-31.07.2020 № 30, знизити ОСОБА_1 розмір премії за основні результати роботи за липень 2020 р. з 20% до 15%. (копія протоколу - арк. 137-140 т. 2).

Абзацом 2 підп. 5.21 п. 5 наказу КП «Київський метрополітен» № 418 к/к від 27.08.2020 на підставі згаданого протоколу № 157-К від 27.08.2020 знижено розмір премії ОСОБА_1 за основні результати роботи за липень 2020 р. з 20% до 15% (копія наказу - арк. 131-133 т. 1). Згідно з довідкою Підприємства від 05.10.2021 № 1782 та копією розрахункового листка по заробітній платі за серпень 2020 р., на підставі цього наказу з ОСОБА_1 у серпні 2020 р. утримано 417 грн 30 коп. премії (арк. 146 т. 2, 29 т. 1).

Оскільки судом не встановлено фактів порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни у способи, вказані у вищезгаданих актах №№ 29 та 30, за які їй знижено премію наказом КП «Київський метрополітен» № 418 к/к від 27.08.2020 на підставі вищевказаного протоколу № 157-К від 27.08.2020, то абзац 2 підп. 5.21 п. 5 наказу № 418 к/к від 27.08.2020 є незаконним, а недоплачена на його підставі частина премії за липень 2020 р., утримана з ОСОБА_1 в серпні 2020 р. у вищевказаній сумі, підлягає стягненню на її користь (обов`язкові платежі, податки та збори з неї не утримано).

За результатами оперативної наради при начальнику комерційної служби Підприємства ОСОБА_3 та за участі головного інженера служби ОСОБА_7 , старшого інспектора з кадрів ОСОБА_8 , провідних інженерів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , голови профспілкового комітету служби ОСОБА_11 , начальника виробничо-технічного відділу ОСОБА_12 , начальника дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_13 , інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань ОСОБА_14 і ОСОБА_1 складено протокол цієї наради № 222-К від 17.12.2020 з розгляду порушень останньою посадових обов`язків (його копія на арк. 160-161 т. 1), за яким розслідуванням встановлено таке:

- 02.12.2020 о 16:01 ОСОБА_1 пропустила за межі КПП пасажира з багажем, який заборонений для перевезення в метрополітені (металева підставка для квітів) відповідно до п. 3.6 Правил користування Київським метрополітеном. При цьому вона не вимірювала належним чином багаж та направила пасажира до каси для його оплати, чим порушила підп. 2.3.3, 2.3.4 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера, підп. 3.6 розділу 3 Правил користування метрополітеном.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду 08.12.2020 надала пояснення, відповідно до якого вона не заміряла підставку для квітів, тому що її розміри були не більше 2,20 м (вона була не вище за кабіну контролера, висота якої 2 м), багаж був оплачений (копія пояснення на арк. 159 т. 1). Таке ж нею зазначається і у зверненні до першого заступника станції метрополітену «Васильківська» від 21.01.2021 (його копія на арк. 99 т. 2).

При перегляді відеозапису з камери відеоспостереження епізоду, що мав місце о 16:01 02.12.2020, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 пропустила за межі КПП пасажира з металевою підставкою для квітів без її вимірювання; визначити точні розміри цієї підставки з допомогою зафіксованої на відеозаписі інформації неможливо.

За змістом робочої інструкції контролера (який детально вже наведено вище), контролер не повинен (не зобов`язаний) вимірювати кожну річ, яку провозить пасажир, для визначення, чи підлягає стягненню з нього плата за її провезення (стягнення оплати багажу). Натомість він зобов`язаний їх вимірювати у разі сумніву у розмірах речі, що провозиться, які виникли під час їх візуального огляду. В цьому контексті апеляційний суд вважає слушними доводи позивача про те, що у ході роботи на посаді контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки вона набула навиків, які дозволяють їй визначити розмір речі (валізи, сумки тощо) без їх вимірювання, оскільки чимало з них мають стандартні розміри, які позивач раніше неодноразово вимірювала і тому їх пам`ятає, так як такі речі нерідко провозять пасажири метрополітену. Крім того, позивач посилається на те, що висоту деяких речей вона визначає співставленням з висотою кабіни (яка є стандартною), улаштованої на робочому місці кожного контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки. При цьому заперечень, що спростовували б ці доводи, відповідач суду не навів.

Наявними у справі доказами не доведено, що 02.12.2020 о 16:01 ОСОБА_1 пропустила за межі КПП пасажира з багажем (металева підставка для квітів), який заборонений для перевезення в метрополітені, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри тієї підставки і які неможливо встановити за інформацією згаданої копії запису відеоспостереження. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 02.12.2020 о 16:01 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 03.12.2020 ОСОБА_1 не контролювала роботу пристроїв пасажирської автоматики, чим порушила підпунктів 2.3.5, 2.3.1 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера, а саме: на АКП № 4 з 23:17 до 23:18 горіло зелене світло дозволяючого проходу і о 23:18 через нього безкоштовно пройшла пасажирка.

Згідно з копією запису відеоспостереження, 03.12.2020 о 23:18 через АКП в метро пройшла пасажирка без оплати проїзду, на що ОСОБА_1 звернула увагу, але не зупинила її.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду 08.12.2020 надала пояснення, в якому зазначила, що пасажирка пройшла без оплати проїзду через АКП № 4 у зв`язку з її неуважністю, оскільки вона не скинула на пристрої пасажирської автоматики дозволяючий прохід, що був оплачений попереднім пасажиром (копія пояснення на арк. 159 т. 1).

Виходячи з наведеного апеляційний суд виснує, що порушення позивачем 03.12.2020 о 23:18 трудової дисципліни, суть якого описана вище, мало місце, так як обставини скоєння цього порушення доведено допустимими, достовірними й достатніми доказами;

- 03.12.2020 о 23:39 позивач дозволила безоплатний прохід пасажирові без перевірки наявності у нього відповідного документа. При цьому пасажир самостійно відкрив розширювач ПКП та пройшов, а ОСОБА_1 не відреагувала на пасажира, чим порушила підпункти 2.3.2, 2.3.6, 2.3.4 п. 2.3 робочої інструкції контролера, підпункт 5.4.1 п. 5.4. розділу 5 Інструкції про порядок користування пристроями пасажирської автоматики від 21.04.2010 № 377-І/К щодо проходу одного пасажира через ПКП на станцію.

Згідно з копією запису відеоспостереження, о 23:39 03.12.2020 пасажир пред`являв ОСОБА_1 посвідчення, але вона його не оглянула. Цей пасажир, проходячи через КПП, оглянувся, але ОСОБА_1 на нього ніяк не відреагувала.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду 08.12.2020 надала пояснення, у якому вказала, що вона не відреагувала на самовільне відкриття пасажиром розширювача КПП (копія пояснення на арк. 159 т. 1).

Отож апеляційний суд доходить висновку, що порушення позивачем 03.12.2020 о 23:39 трудової дисципліни, суть якого описана вище, мало місце, так як обставини скоєння цього порушення доведено допустимими, достовірними й достатніми доказами;

- 04.12.2020 о 06:55 ОСОБА_1 отримала в руки від пасажира сторонню річ та пропустила її безкоштовно, відкривши стулки розширювача ПКП. Крім того, у цей день вона знаходилася на робочому місці без форменого одягу та нарукавної пов`язки встановленого зразка, чим порушила підпункт 2.1.1 п. 2.1 розділу 2, підпункт 2.3.6 п. 2.3, підпункти 2.6.3, 2.6.6 п. 2.6 розділу 2 робочої інструкції контролера.

ОСОБА_1 08.12.2020 щодо цього епізоду надала пояснення, згідно з яким в цей час працівник служби руху дала їй ключі від роздягальні, пред`явила посвідчення, після чого остання пройшла через розширювач ПКП (копія пояснення на арк. 159 т. 1).

Після отримання вказаного пояснення комісією додатково з`ясовано, що особа, яка проходила через ПКП, не є працівником служби руху, що відображено у протоколі цієї ж наради № 222-К від 17.12.2020 (арк. 160 зворот т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, у вищевказаний час ОСОБА_1 взяла у жінки маленьку річ, що поміщалася у їхніх долонях, але зображення цієї речі відеоспостереженням не зафіксувалося, після чого ОСОБА_1 пропустила цю жінку до метро безкоштовно; між ними відбувалася розмова як між знайомими.

Апеляційний суд виснує, що 04.12.2020 о 06:55 мало місце порушення позивачем трудової дисципліни, суть якого описана вище, так як обставини скоєння цього порушення доведено допустимими, достовірними й достатніми доказами. Так, на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України позивачем суду не надано доказів, які достовірно підтверджують, що жінка, про яку йдеться у цьому епізоді, мала право на безкоштовний проїзд у метрополітені, і що остання дала їй ключі від роздягальні. Крім того, позивач не заперечує, що у цей день вона знаходилася на робочому місці без форменого одягу та нарукавної пов`язки встановленого зразка;

- 08.12.2020 о 06:20 ОСОБА_1 під час чергування на контрольному пункті дрімала; о 06:34 остання не контролювала роботу пристроїв пасажирської автоматики, у зв`язку з чим працівник служби руху самовільно відкрив розширювач ПКП та пройшов за його межі. Отже вона порушила підпункт 2.3.6 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера, підпункт 5.4.4 п. 5.4 розділу 5 Інструкції про порядок користування пристроями пасажирської автоматики.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду надала пояснення, відповідно до якого:

- сторонніми справами вона не займалася і не дрімала, проте очі періодично закривала, щоб очі відпочили та вгамувався біль;

- щодо самовільного відкриття розширювача працівником служби руху, то в цей момент пасажирів не було і вона закрила очі на кілька секунд, а працівник служби руху самовільно відкрив розширювач ПКП та пройшов. Можливо цього випадку не було б, якби на станції були дотримані вимоги з охорони праці, а саме температурний режим в касовому залі (копія пояснення на арк. 158 т. 1). Таке ж нею зазначається і у зверненні до першого заступника станції метрополітену «Васильківська» від 21.01.2021 (його копія на арк. 99 т. 2).

Стосовно температурного режиму в касовому залі станції метро «Поштова площа» відповідачем надано копію протоколу № 220 від 16.12.2020 про результати вимірювань температури та відносної вологості у цьому приміщенні станом на 16.12.2020, складеного Аналітично вимірювальною лабораторією контролю стану повітря та якості води, згідно з яким при температурі атмосферного повітря - 0,10С температура в касовому залі становила + 15,80С (його копія на арк. 246 т. 2, арк. 16 т. 3). Цей протокол на підставі ст. 77 ЦПК України апеляційний суд розцінює як неналежний доказ, оскільки він не містить інформації про температуру в касовому залі станції метро «Поштова площа» на ранок 08.12.2020.

Згідно з копією запису відеоспостереження за 08.12.2020:

- о 06:20 ОСОБА_1 перебуває на робочому місці, сидячи спиною до камери відеоспостереження, тому її обличчя на запису відеоспостереження не зафіксовано. До того ж в цей час жоден з пасажирів через КПП не проходив, але при з`явленні пасажира ОСОБА_1 одразу до нього повернулася;

- о 06:34 працівниця метрополітену самостійно, подолавши перепону - закритий турнікет, пройшла, на що ОСОБА_1 не відреагувала.

Отож факт дрімання ОСОБА_1 о 06:20 08.12.2020 під час чергування на контрольному пункті не підтверджено наявними у справі доказами.

Те, що о 06:34 у цей же день позивач не проконтролювала роботу пристроїв пасажирської автоматики, у зв`язку з чим працівник служби руху самовільно відкрив розширювач ПКП та пройшов за його межі, підтверджено допустимими, достовірними й достатніми доказами. Разом з тим у ході розгляду справи не спростовано посилання позивача на те, що це порушення сталося у зв`язку з тим, що остання періодично закривала очі, щоб вони відпочили та щоб вгамувався біль, і що цього випадку не було б, якби на станції були дотримані вимоги з охорони праці, а саме температурний режим в касовому залі.

З наведеного випливає неможливість висновку, що позивачем 08.12.2020 о 06:20 і о 06:34 вчинено порушення, які їй ставиться у вину відповідачем;

- 08.12.2020 на станції метро «Героїв Дніпра» до книги відгуків та пропозицій КП «Київський метрополітен» записано звернення від ОСОБА_15 про те, що він близько 23:30 03.12.2020 не зміг вільно пройти через ПКП станції «Поштова площа» після пред`явлення посвідчення про таке його право, оскільки працівник контрольного пункту спала. Через це пасажир був змушений самотужки пройти через пункт пропуску, внаслідок чого він виявив, що у його мобільному телефоні тріснуло скло (витяг з книги на арк. 125-127 т. 2).

Дослідивши зазначене звернення, апеляційний суд встановив, що в ньому не вказано місце проживання автора та з нього неможливо встановити авторство, оскільки прізвище останнього затушоване коригуючою рідиною.

У згаданій книзі ОСОБА_1 зазначено, що ця скарга як така, що неналежно оформлена, не підлягає розгляду, і ОСОБА_16 попросив у неї вибачення за «необ`єктивну та неправдиву скаргу».

У протоколі оперативної наради від 17.12.2020 № 222-К, про який детально йтиметься нижче, комісія констатувала, що ОСОБА_1 категорично відмовилась надати пояснення щодо вищевказаного звернення пасажира, про що складено відповідний акт від 11.12.2020 (арк. 161 т. 1).

У зверненні до першого заступника станції метрополітену «Васильківська» ОСОБА_17 щодо цього епізоду (арк. 98-99 т. 2) ОСОБА_1 пояснила, що скарга анонімна та сумнівна за текстом, про що свідчить таке:

- не зазначена адреса скаржника;

- ОСОБА_1 , зателефонувавши на вказаний скаржником номер телефону, почула тільки нероздільні звуки;

- скаргу написано не 03.12.2020, коли скаржник, сівши у вагон поїзда, виявив побиття телефону в кишені, а лише 08.12.2020 - після її пояснення про випадок щодо самовільного проходу пасажира через розширювач, хоча після пред`явлення посвідчення на пільговий проїзд йому було надано дозвіл на проходження через КПП.

Архівний запис відеоспостереження за 03.12.2020 суду не надано; представник відповідача у судовому засіданні, що відбулося 04.03.2024, повідомила про неможливість надання їх суду, розшифрувавши причину їх ненадання суду, яку не вказано у відповіді Підприємства суду без номера від 07.03.2024 (арк. 144 т. 4).

Епізод правовідносин між сторонами, що мав місце близько 23:30 03.12.2020 за участю ОСОБА_15 , апеляційний суд не може розцінити як факт порушення позивачем її трудових обов`язків, виходячи з наявних у справі доказів. Так, відповідач вважає доказом порушення цих обов`язків звернення від ОСОБА_15 , записане 08.12.2020 до книги відгуків та пропозицій КП «Київський метрополітен» на станції метро «Героїв Дніпра». Але це звернення не є таким в силу ч. 1 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої письмове звернення без зазначення місця проживання автора, а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

За результатами оперативної наради від 17.12.2020 (протокол № 222-К) комісія виснувала, що контролер ОСОБА_1 свою провину не визнала і комісії з преміювання запропоновано за виявлені зауваження позбавити ОСОБА_1 преміального заохочення за грудень 2020 р., а також вилучити у неї талон попередження № 1. Остання ознайомилася з вказаним протоколом 21.01.2021 (його копія на арк. 160-161 т. 1).

Підпунктом 6.1 п. 6 наказу КП «Київський метрополітен» № 636-к/к від 30.12.2020 ОСОБА_1 позбавлено премії за грудень 2020 р. на підставі вказаного вище протоколу оперативної наради. З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлена 21.01.2021 (його копія на арк. 162-164 т. 1). Факт позбавлення ОСОБА_1 100% премії підтверджено довідкою Підприємства № 1782 від 05.10.2021 й копією розрахункового листка по заробітній платі за грудень 2020 р. (арк. 146 т. 2, 29 т. 1).

Оскільки у суді доведено 3 з 6 фактів порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, про які йдеться у протоколі оперативної наради від 17.12.2020 № 222-К, за які її позбавлено премії наказом КП «Київський метрополітен» № 636-к/к від 30.12.2020, то невиплачена їй премія у вищевказаній сумі не підлягає стягненню на її користь.

Висновки щодо законності пропозиції комісії за підсумками оперативної наради від 17.12.2020 (протокол № 222-К) вилучити у ОСОБА_1 талон попередження № 1 наводитимуться нижче.

За результатами оперативної наради при начальнику дистанції збору та обліку грошових коштів № 2 ОСОБА_13 та за участі заступника начальника дистанції ОСОБА_18 , інженера дистанції ОСОБА_19 , голови цехового комітету ОСОБА_20 , інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань ОСОБА_14 і ОСОБА_1 складено протокол цієї наради № 1-КЧ-2 від 25.02.2021 з розгляду порушень останньою посадових обов`язків (його копія на арк. 186-187 т. 1), за яким розслідуванням встановлено таке:

- 01.02.2021 ОСОБА_1 о 22:18:45 пропустила за межі контрольного пункту пасажира без оплати за багаж, не провівши його заміри, а о 22:19:01 вона формально провела заміри багажу пасажира за межами АКП, дозволивши йому прохід.

ОСОБА_1 щодо цих епізодів надала пояснення, згідно з якими вимір багажу пасажира нею зроблено за межами АКП у зв`язку з тим, що пасажир, не зачекавши, швидко пройшов АКП, а інший пасажир пройшов за межі АКП без оплати тому, що його сумка на колесах стандартна - її розміри менші за 1,20 м (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 188 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 01.02.2021 о 22:18 пройшов пасажир з сумкою, однак ОСОБА_1 його повернула і о 22:19 виміряла його сумку, після чого вона його пропустила.

Наявними у справі доказами не доведено, що 01.02.2021 о 22:18:45 і о 22:19:01 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажирів без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри багажу цих пасажирів, і їх неможливо встановити за інформацією цієї копії запису відеоспостереження. Причому багаж першого пасажира нею заміряно; докази помилковості результату його виміру у справі відсутні. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 01.02.2021 о 22:18:45 і о 22:19:01 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем;

- 02.02.2021 о 07:28:22 ОСОБА_1 формально провела заміри багажу пасажира (картина) за межами АКП, дозволивши йому прохід.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду надала пояснення про те, що вона ретельно заміряла картину і з зауваженням не згодна (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 188 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 02.02.2021 о 07:28 після того, як пасажир пройшов, ОСОБА_1 провела замір його картини, параметри якої неможливо встановити за інформацією цієї копії запису відеоспостереження.

Наявними у справі доказами не доведено, що 02.02.2021 о 07:28:22 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажира з картиною без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри картини та (або) помилковості результату їх виміру. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 02.02.2021 о 07:28:22 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 02.02.2021 о 07:14:01 ОСОБА_1 дозволила прохід учню за учнівським посвідченням, не скориставшись технологічною картою, а о 07:45 дозволила прохід дитині шкільного віку без пред`явлення учнівського посвідчення через ПКП.

ОСОБА_1 щодо цих епізодів письмово пояснила, що 02.02.2021 о 07:14:01 вона пропустила дитину шкільного віку, так як дітям не видали учнівських посвідчень, тому що вони першокласники і їм через карантин не встигли їх видати. Проте ці діти - діти до 7 років, входять до переліку пільговиків (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 190 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження за 02.02.2021:

- о 07:14 через ПКП пройшла дитина 7-8 річного віку без використання для проходу технологічної картки;

- о 07:45 через ПКП пройшла дитина 5-7 річного віку, не пред`явивши відповідне посвідчення.

Спосіб поведінки ОСОБА_1 у епізодах правовідносин між нею й відповідачем, що мали місце 02.02.2021 о 07:14:01 і о 07:45, був направлений на якнайкраще забезпечення прав пасажирів, наданих останнім Законом України «Про захист прав споживачів» і рішенням Київської міської ради (сьома сесія восьмого скликання) № 459/6510 від 18.12.2018 «Про затвердження міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2019-2021 роки», а також на дотримання при цьому взаємних прав та інтересів пасажира й відповідача. Згаданою програмою надано право безоплатного проїзду в міському пасажирському транспорті загального користування м. Києва незалежно від форм власності громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, місце проживання яких зареєстроване у м. Києві, та особам, взятим у м. Києві на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення (далі - кияни), яким не надано право пільгового проїзду відповідно до законодавства України та які належать до певних категорій, в тому числі учні (вихованці) закладів загальної середньої освіти, в тому числі ліцеїсти військових ліцеїв, до 31.12.2020 на підставі відповідного посвідчення, з 01.01.2021 - виключно на підставі електронного квитка учня закладу загальної середньої освіти на базі електронної пластикової картки (транспортної картки) автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форми власності (п. 3) (копія програми - арк. 73-77 т. 4).

Отож у разі відмови 02.02.2021 позивачем у пропуску дітей вона б позбавила їх права безоплатного проїзду метрополітеном, передбаченого вищевказаною програмою, за ознакою, яка хоча й передбачена цією ж програмою, але є грубо-формальною. В той же час:

- відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття;

- у преамбулі Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що охорону дитинства в Україні визначено як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні; цей Закон встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини;

- згідно з абзацом 4 ст. 1 вказаного Закону, забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити;

- відповідно до абзацу 4 ст. 4 цього ж Закону, система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає, серед іншого, і проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства.

Загальновідомо, що дитина за своїми психологічними параметрами не може відповідати за свої вчинки на рівні повнолітньої особи (причому це закріплено у численних правових актах). Отож недопуск неповнолітньої особи до проїзду в метрополітені може мати для неї неабиякі негативні наслідки, які дитина може бути неспроможна передбачити та (або) пояснити чи навіть передбачити.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 , виходячи з зазначеного, 02.02.2021 діяла відповідно до наведених норм права і уможливила використання дітьми пільг, передбачених цільовою програмою «Турбота. Назустріч киянам». Тож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 у вказану в цьому абзаці дату вчинено порушення трудової й виробничої дисципліни діями, про які йдеться (щодо неї) у протоколі оперативної наради при начальнику дистанції збору та обліку грошових коштів № 2 від 25.02.2021 № 1- КЧ-2. Апеляційним судом відкидається позиція КП «Київський метрополітен» щодо цього епізоду, оскільки вона свідчить про недостатнє врегулювання правовідносин між ним і Київською міською радою у тотожних та (або) подібних випадках, які є непоодинокими (у разі неможливості пред`явлення дитиною учнівського посвідчення, транспортної картки або іншого документа, що підтверджує наявне у неї право на безкоштовний проїзд метрополітеном з будь-якої причини (втрата, викрадення, забуття такого вдома тощо);

- 04.02.2021 о 08:58:59 і о 09:00:47 ОСОБА_1 формально провела заміри багажу пасажира за межами АКП, дозволивши йому прохід, при цьому брала пасажира рукою за сумку та затримувала його.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду надала пояснення, у якому вказала, що вона заміряла багаж пасажира після його проходу тому, що він, не зачекавши, швидко пройшов через АКП, що вона його за руки не хапала, а лише попросила повернутися. Сумка Glovo, яку вона переміряла, була більше 1,20 м, але пасажир її склав і після цього пішов (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 188 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 04.02.2021 о 08:58 через АКП пройшов чоловік з рюкзаком на плечах, до якого ОСОБА_1 , підходячи, простягла руку, після чого вони зникли з зафіксованої камерою інформації.

Наявними у справі доказами не доведено, що 04.02.2021 о 08:58:59, о 09:00:47 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажирів без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри багажів цих пасажирів і їх неможливо встановити за інформацією згаданої копії запису відеоспостереження. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 04.02.2021 о 08:58:59 і о 09:00:47 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем;

- 04.02.2021 о 09:22:32 ОСОБА_1 не дозволяла прохід пасажиру через АКП, вимагала сплату за багаж, попередньо не вимірявши його, створивши конфліктну ситуацію, на що інші пасажири звертали увагу.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду надала пояснення, згідно з яким пасажир йшов з багажем і не дозволив їй його заміряти, але заплатив за перевезення багажу, і що вона з ним не конфліктувала (копія пояснення на арк. 188 т. 1).

Апеляційний суд доходить висновку, що суду не надано доказів, що 04.02.2021 о 09:22:32 ОСОБА_1 не дозволяла прохід пасажиру через АКП, вимагала сплату за перевезення багажу без попереднього його вимірювання, чим створила конфліктну ситуацію. Крім того, ніяк не спростовано твердження останньої про те, що цей пасажир хоча й оплатив вартість провезення багажу, але не дозволив їй його заміряти. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 04.02.2021 о 08:58:59, о 09:00:47 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем;

- 04.02.2021 о 09:59:28 ОСОБА_1 формально заміряла спортивний інвентар великого розміру та дозволила прохід пасажиру без оплати за нього.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду надала пояснення, де зазначила, що вона ретельно заміряла спортивний інвентар, розмір якого не перевищує 1,20 м (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 189 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, ОСОБА_1 04.02.2021 о 09:59 заміряла рюкзак на спині у пасажира по висоті і дозволила прохід без його оплати, розміри якого неможливо встановити за інформацією згаданої копії запису відеоспостереження.

Наявними у справі доказами не доведено, що 04.02.2021 о 08:58:59, о 09:00:47 і о 09:59:28 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажирів без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри багажів цих пасажирів. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 04.02.2021 о 08:58:59, о 09:00:47 і о 09:59:28 вчинено порушення, які їй ставиться у вину відповідачем;

- 04.02.2021 о 08:24:35 та о 08:25:17 і 05.02.2021 о 20:04:29 ОСОБА_1 дозволила прохід дитині шкільного віку без пред`явлення учнівського посвідчення через ПКП.

ОСОБА_1 щодо цих епізодів письмово пояснила, що 04.02.2021 о 08:24:35 та о 08:25:17 і 05.02.2021 о 20:04:29 вона пропустила дітей шкільного віку, яким не видали учнівських посвідчень, тому що вони першокласники і їм через карантин не встигли їх видати. Проте ці діти підпадають до переліку пільговиків (діти до 7 років) (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 190 т. 1).

Архівні записи відеоспостереження за 08:24:35 та 08:25:17 04.02.2021 і за 20:04:29 05.02.2021 суду не надано; представник відповідача у судовому засіданні, що відбулося 04.03.2024, повідомила про неможливість надання їх суду, розшифрувавши причину їх ненадання суду, яку не вказано у відповіді Підприємства суду без номера від 07.03.2024 (арк. 144 т. 4).

Спосіб поведінки ОСОБА_1 у епізодах правовідносин між нею й відповідачем, що мали місце 04.02.2021 о 08:24:35 та о 08:25:17 і 05.02.2021 о 20:04:29, був направлений на якнайкраще забезпечення прав пасажира, наданих останньому Законом України «Про захист прав споживачів» і рішенням Київської міської ради (сьома сесія восьмого скликання) № 459/6510 від 18.12.2018 «Про затвердження міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2019-2021 роки, а також на дотримання при цьому взаємних прав та інтересів пасажира й відповідача. Мотиви, з яких апеляційний суд дійшов такого, є ідентичними мотивам, які наведено вище у висновках суду по епізодах правовідносин між сторонами, що мали місце 02.02.2021 о 07:14:01 і о 07:45. Тож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення трудової й виробничої дисципліни діями, що відбулися 04.02.2021 о 08:24:35 та о 08:25:17 і 05.02.2021 о 20:04:29;

- 04.02.2021 о 08:54:22 ОСОБА_1 спілкувалася з пасажиркою, яка знаходилася без маски біля контрольного пункту, при цьому не вела інформацію по радіоінформатору щодо дотримання пасажирами карантинних заходів, чим порушила розпорядження від 22.05.2020 № 37-Н «Про організацію додаткових профілактичних заходів на підприємстві щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекції (COVID-19) після відновлення перевезення пасажирів».

ОСОБА_1 щодо цього епізоду письмово пояснила, що при спілкуванні з пасажиром, яка приспустила маску, остання пояснила, що у зв`язку з хворобою (астма) та алергічною реакцією вона використовує маску з періодичністю певного часу (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 190 т. 1).

З копії запису відеоспостереження щодо цього епізоду вбачається, що ОСОБА_1 04.02.2021 о 08:54 біля КПП спілкувалась з пасажиркою, яка була в масці, але приспустила її.

Згідно з наявними у справі доказами, 04.02.2021 о 08:54:22 ОСОБА_1 біля контрольного пункту спілкувалася з пасажиркою, яка була одягнена у маску. Причина, з якої її було приспущено пасажиркою, є поважною, і доказів, що підтверджують відсутність цієї причини, суду не надано. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення трудової й виробничої дисципліни діями, що мали місце у вказаний час;

- 04.02.2021 о 09:20:51 при проході через ПКП пасажира, який відноситься до маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я, який пересувався за допомогою милиці, позивач не запропонувала пасажиру надання йому супроводу та не доповіла черговій по станції про прохід цього пасажира.

Згідно з копією запису відеоспостереження щодо цього епізоду, ОСОБА_1 04.02.2021 о 09:20 пропустила пасажира, який пересувався за допомогою тростини, а не милиці, дещо накульгуючи.

Наявними у справі доказами доведено, що 04.02.2021 о 09:20:51 ОСОБА_1 пропустила за межі КПП пасажира, який відповідно до п. 4.1.10 розділу 4 Правил користування Київським метрополітеном, що затверджені рішенням Київської міської ради ІХ сесії VІІІ скликання № 32/7605 від 12.11.2019 (їх опубліковано у мережі Інтернет і вони є загальнодоступними за посиланням: https://ips.ligazakon.net/document/MR190967), не належить до маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 04.02.2021 о 09:20 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 05.02.2021 о 20:19:19, 21:05:42, 22:25:17, 23:18:20 ОСОБА_1 дозволила прохід пасажирам з багажем через АКП без оплати за багаж.

ОСОБА_1 щодо цих епізодів надала пояснення, зазначивши у ньому, що всі ці пасажири пройшли з багажем середніх розмірів та з напівпорожніми сумками, що при замірах вони не становили б і 1,10 м (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 189 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження за 05.02.2021, о 20:19 пасажир пройшов з сумкою на колесах, о 21:05, 22:25 та о 23:28 пройшли пасажири з сумкою; ОСОБА_1 заміри багажу всіх цих пасажирів не проводила. Розміри багажу всіх цих пасажирів неможливо встановити за інформацією цієї копії запису відеоспостереження.

Наявними у справі доказами не доведено, що 05.02.2021 о 20:19:19, о 21:05:42, о 22:25:17 і о 23:18:20 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажирів без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри багажів цих пасажирів. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 05.02.2021 о 20:19:19, о 21:05:42, о 22:25:17 і о 23:18:20 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем;

- 05.02.2021 о 20:41:55 ОСОБА_1 при проході пасажира через ПКП за пільговим документом не дала дозволяючий прохід на ПКП, тож пасажир протиснувся між штангою та розширювачем, в результаті чого цей прохід не зарахований лічильником ПКП.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду пояснила, що нею був відкритий прохід пасажиру після пред`явлення посвідчення на пільговий проїзд, але пасажир протиснувся між розширювачем та штангою (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 189 т. 1);

Згідно з копією запису відеоспостереження, 05.02.2021 о 20:41 при проході пасажира з посвідченням ОСОБА_1 перевірила пред`явлений ним документ, після чого пасажир поспіхом, не дочекавшись дозволяючого проходу на ПКП, протиснувся між штангою та розширювачем. Після минування цим пасажиром ПКП ОСОБА_1 його зупинила, повторно перевірила пред`явлений ним документ і після цього вона його пропустила.

Згідно з наявними у справі доказами, протискання пасажира 05.02.2021 о 20:41:55 між штангою та розширювачем при проході через ПКП за пільговим документом сталося лише тому, що пасажир, поспішаючи, не дочекався дачі йому ОСОБА_1 дозволяючого проходу на ПКП. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 05.02.2021 о 20:41:55 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 05.02.2021 о 20:04:29 ОСОБА_1 дозволила прохід дитині шкільного віку без пред`явлення учнівського посвідчення через ПКП.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду пояснила, що вона пропустила дитину з інвалідністю та опікуна за посвідченням інвалідності з дитинства (копія пояснення на арк. 190 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 05.02.2021 о 20.04 ОСОБА_1 дозволила прохід дитині близько 8 років після пред`явлення жінкою, яка супроводжувала цю дитину, посвідчення.

У справі відсутні докази, що спростовують твердження позивача про те, що вона 05.02.2021 о 20:04:29 дозволила прохід через ПКП дитині шкільного віку з інвалідністю та опікуна за посвідченням інвалідності з дитинства. Тому апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 05.02.2021 о 20:04:29 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 06.02.2021 о 06:28:03 позивач формально заміряла багаж та дозволила прохід пасажиру без оплати за нього.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду пояснила, що вона не може зрозуміти, що значить «формально заміряти багаж» та як його заміряти «не формально» (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 189 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, о 06:28 ОСОБА_1 виміряла розміри сумки пасажира.

Наявними у справі доказами не доведено, що 06.02.2021 о 06:28:03 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажира без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри багажу цього пасажира та що ОСОБА_1 його неналежно виміряла. Розміри багажу цього пасажира неможливо встановити за інформацією згаданої копії запису відеоспостереження. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 06.02.2021 о 06:28:03 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем;

- 06.02.2021 о 05:55:59 позивач дозволила прохід через розширювач ПКП трьом пасажирам без пред`явлення відповідних документів, чим порушила підп. 2.3.6, 2.3.1, 2.3.4 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду пояснила, що черговий поліції провів у свій робочий кабінет трьох пасажирів для оформлення протоколу. Після спілкування з черговим поліції вони вийшли з метро (копія пояснення на арк. 191 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 06.02.2021 о 05:55 ОСОБА_1 пропустила трьох чоловіків без оплати проїзду та пред`явлення документів за таких обставин: спочатку через розширювач ПКП пройшов поліцейський, який провів за собою трьох чоловіків і який щось казав ОСОБА_1 .

Наявними у справі доказами не спростовано, що 06.02.2021 о 05:55 ОСОБА_1 пропустила через розширювач ПКП не пасажирів, а трьох осіб, яких черговий поліції провів у свій робочий кабінет для оформлення протоколу. Крім того, відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують, що вона дозволила прохід через розширювач ПКП трьом пасажирам без пред`явлення відповідних документів. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 06.02.2021 о 05:55 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 17.02.2021 позивач не контролювала перевезення пасажирами багажу, а саме: о 08:00:05 та 09:35:32 дозволила прохід пасажирам з двома великими сумками без оплати за багаж та о 13:30:00 дозволила прохід пасажиру з великою сумкою без оплати за багаж, чим порушила підп. 2.3.1, 2.3.4 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера.

ОСОБА_1 щодо цих епізодів пояснила, що вона пропустила пасажирів з пакетами, а не великими сумками (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 189 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 17.02.2021 о 08:00 пройшла жінка з двома великими пакетами.

Наявними у справі доказами не доведено, що 17.02.2021 о 06:28:03, о 08:00:05 та о 09:35:32 ОСОБА_1 безпідставно пропустила за межі КПП пасажирів без оплати вартості перевезення багажу, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують параметри багажу цих пасажирів. Розміри багажу пасажира, що проходила у цей день о 08:00, неможливо встановити за інформацією згаданої копії запису відеоспостереження. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 17.02.2021 о 06:28:03 та о 13:30:00 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем;

- 17.02.2021 о 08:26:03 позивач дозволила прохід дитині шкільного віку через ПКП без пред`явлення учнівського посвідчення, чим порушила підп. 2.3.2, 2.3.4 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера, підп. 11 п. 3 міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2019-2021 рр.

ОСОБА_1 щодо цього епізоду пояснила, що пропустила дитину до 7 років (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 190 т.1).

Спосіб поведінки ОСОБА_1 у епізоді правовідносин між нею й відповідачем, що мав місце 17.02.2021 о 08:26:03, був направлений на якнайкраще забезпечення прав пасажира, наданих останньому Законом України «Про захист прав споживачів» і рішенням Київської міської ради (сьома сесія восьмого скликання) № 459/6510 від 18.12.2018 «Про затвердження міської цільової програми «Турбота. Назустріч киянам» на 2019-2021 роки, а також на дотримання при цьому взаємних прав та інтересів пасажира й відповідача. Мотиви, з яких апеляційний суд дійшов такого, є ідентичними мотивам, які наведено вище у висновках суду по епізодах правовідносин між сторонами, що мали місце 02.02.2021 о 07:14:01 і о 07:45. Тож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення трудової й виробничої дисципліни діями, що відбулося 17.02.2021 о 08:26:03;

- 17.02.2021 о 08:16:40, 08:42:41, 08:43:31 і 13:39:52 при проході через ПКП пасажирів маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я, які пересувались за допомогою милиць, не запропонувала пасажирам надання їм супроводу та не доповіла про це черговій по станції, чим порушила підп. 2.3.4, 2.3.7 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції.

ОСОБА_1 пояснила, що вона ніколи не підходила без потреби до людей похилого віку (пасажирів) при проходженні через АКП. За рік пройшло багато таких пасажирів і ні разу на цьому керівництво не акцентувало увагу (копія пояснення від 25.02.2021 на арк. 191 т. 1).

Архівні записи відеоспостереження за 08:16:40, 08:42:41, 08:43:31 і 13:39:52 17.02.2021 суду не надано; представник відповідача у судовому засіданні, що відбулося 04.03.2024, повідомила про неможливість надання їх суду, розшифрувавши причину їх ненадання суду, яку не вказано у відповіді Підприємства суду без номера від 07.03.2024 (арк. 144 т. 4).

Апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення трудової й виробничої дисципліни діями, що відбулися 17.02.2021 о 08:16:40, 08:42:41, 08:43:31, 13:39:52, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що підтверджують факт проходу через ПКП 17.02.2021 о 08:16:40, 08:42:41, 08:43:31 і 13:39:52 пасажирів маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я, які пересувались за допомогою милиць, а також потребу в наданні їм супроводу.

За результатами оперативної наради комісією зроблено висновок, що контролер ОСОБА_1 свою провину не визнала, що нею не враховано зауваження щодо виконання нею посадових обов`язків, які викладено в протоколі оперативної наради № 222-К від 17.12.2020, що остання не зробила відповідні висновки та продовжує допускати порушення. Нарадою ухвалено позбавити ОСОБА_1 преміального заохочення за лютий 2021 р., вилучити талон попередження № 2 та направити її на позачерговий іспит в комісії при службі КАПП (термін - березень 2021 р.), інспектору станцій провести інструктаж. Остання ознайомилася з вищевказаним протоколом 17.03.2021 (арк. 187 зворот т. 1).

Апеляційний суд не зміг дійти висновку, що позивачем вчинено порушення трудової дисципліни, перелічені у протоколі оперативної наради № 222-К від 17.12.2020. Внаслідок цього зафіксована у ньому ухвала оперативної наради про позбавлення ОСОБА_1 преміального заохочення за лютий 2021 р. не може спричинити законних наслідків.

Пунктом 6.4 наказу КП «Київський метрополітен» № 102-к/к від 26.02.2021 «Про преміювання працівників служби за лютий 2021 та виплату винагороди за вислугу років за лютий 2021 р.» ОСОБА_1 позбавлено премії за лютий 2021 р. на підставі вищевказаного протоколу оперативної наради № 1- КЧ-2 від 25.02.2021 (копія наказу на арк. 192-194 т. 1). Згідно з довідкою КП «Київський метрополітен» № 1782 від 05.10.2021, з зарплати ОСОБА_1 утримано премію за лютий 2021 р. у сумі 431 грн 50 коп. (арк. 146 т. 2). Оскільки суд дійшов висновку про незаконність ухвали оперативної наради, зафіксованої у цьому протоколі, і саме на її підставі ОСОБА_1 позбавлено премії за лютий 2021 р., то вимоги останньої про стягнення з КП «Київський метрополітен» цієї премії належить задоволити.

Висновки щодо законності пропозиції комісії за підсумками оперативної наради від 17.12.2020 (протокол № 222-К) вилучити у ОСОБА_1 талон попередження № 2 наводитимуться нижче.

ОСОБА_1 на доповідну записку провідного інженера ОСОБА_9 від 19.03.2021 надано 23.03.2021 пояснення начальнику комерційної служби ОСОБА_3 , у якому зазначається таке. У своїй доповідній записці ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_1 18.03.2021 о 15:55 дозволила пасажирові прохід через АКП без оплати багажу. Проте в цей час ОСОБА_1 стояла у дверях кабіни контролера, біля неї стояла пасажирка, яка проходила по посвідченню (пільгова категорія) та яка щось запитала у неї. У цей час до АКП підійшов пасажир з багажем, який потрібно було заміряти. Вона перепросила пасажирку, яка стояла біля неї, звернулася до цього пасажира з проханням дозволити заміряти багаж та лівою рукою взяла рулетку, але отримала відмову пасажира, який пояснив, що він пенсіонер і не має грошей оплатити багаж. Ніяких важелів протидіяти таким пасажирам вона не має. Виклик поліцейського у цьому випадку не зарадив би. Тож вона дотрималася всіх інструкцій і нічого не порушила (копія пояснення - арк. 218-219 т. 1).

Розв`язуючи спір щодо цього епізоду правовідносин сторін, апеляційний суд виснує, що на порушення п. 2.3.3 робочої інструкції контролера, у зв`язку з порушенням пасажиром правил користування метрополітеном, яке виразилося у відмові контролерові заміряти його багаж і оплати вартість його перевезення, позивач не викликала працівника поліції або інспектора служби воєнізованої охорони та не вела відповідної інформації по радіоінформатору або пристрою гучномовного сповіщення.

Наказом КП «Київський метрополітен» № 167-к/к від 31.03.2021 про преміювання працівників служби за березень 2021 р. та виплату винагороди за вислугу років за березень 2021 р. ОСОБА_1 знижено розмір премії за березень 2021 р. та нараховано її у розмірі 15% (замість 20%) за незабезпечення повноти оплати перевезення багажу пасажирами (копія наказу - арк. 220-222 т. 1).

Відповідно до Положення про преміювання працівників комерційної служби за основні результати роботи, що затверджене наказом КП «Київський метрополітен» № 31-к від 08.02.2021, премія контролеру АКП метрополітену виплачується щомісячно у разі відсутності випадків порушень безпеки руху з вини працівників служби (аварій) та за виконання перелічених у ньому показників, зокрема й згідно з підп. 1 п. 2.1 підрозділу «Робітникам:» розділу І цього Положення, - за забезпечення повноти оплати проїзду та перевезення багажу пасажирами 5% (копія зазначених наказу і Положення на арк. 150, 151-157 т. 1).

З наведеного щодо епізоду між сторонами, який мав місце 18.03.2021 о 15:55, випливає, що наказ КП «Київський метрополітен» № 167-к/к від 31.03.2021 відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам Закону, зокрема й вищенаведеному припису Положення про преміювання працівників комерційної служби за основні результати роботи. Тож підстави для задоволення позовних вимог про визнання цього наказу незаконним і стягнення недоплаченої відповідно до нього премії нема.

Висновки щодо законності пропозиції комісії за підсумками оперативної наради від 25.02.2021 (протокол № 1-КЧ-2) вилучити у ОСОБА_1 талон попередження № 2 наводитимуться нижче.

Щодо законності вилучення у позивача талонів попередження, направлення її на позачергову атестацію та невиконання нею вимог відповідача про проходження позачергової атестації

Згідно з розпорядженням керівника підрозділу «Васильківська» № 49 від 26.02.2021, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитися о 09:00 18.03.2021 на позачерговий іспит в комісії при службі КАПП. Остання ознайомилася з ним та письмово повідомила, що не приїде на іспит у зв`язку з «безпідставним протоколом» та «згодна стосовно непорядності Ваших вчинків». Ці обставини підтверджено витягом з книги розпоряджень вказаного керівника (арк. 202-208 т. 1).

17.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до начальника комерційної служби Підприємства ОСОБА_3 з проханням письмового роз`яснення вищевказаного протоколу оперативної наради при начальнику дистанції № 2 від 25.02.2021 № 1-КЧ-2, а саме такого (копія звернення - арк. 19-20, 223 т. 1):

- на підставі яких документів комісія відмінила рішення Київської міської ради від 12.11.2019 № 32/83 із змінами і доповненнями, внесеними рішеннями цієї ж Ради від 27.02.2020 № 135/8305, де в другому абзаці в підп. 2.5 в п. 2 Порядку проїзду пасажирів та його оплати зазначено, що діти до 7 років проходять тільки через КПП станції метрополітену, або на руках у батьків через АКП. Діти до 7 років вже є учнями, то чому вона повинна пропускати їх через АКП по технологічній картці, а не через ПКП відповідно до Правил користування метрополітеном;

- якщо дитина з інвалідністю шкільного віку пройшла з опікуном через ПКП, то що при цьому порушується?

- ніхто (від інспектора до начальника станції) не зміг пояснити, як вона повинна визначати вік дитини;

- що значить твердження «формально провела заміри»?

- як за матеріалами відеоспостереження можна визначити точний розмір багажу та запевняти, що ручна поклажа є багажем? Звичайний пакет з трьома п`ятилітровими пластиковими пляшками не є багажем; повна «Ашановська» сумка «становить максимум 110 см», що вже ОСОБА_1 неодноразово переміряла;

- як можна запевняти, що вона вимагала оплату, не вимірявши багаж? Ніхто з керівництва їй не дав роз`яснення, як бути у випадку, якщо пасажир їй не дозволив заміряти багаж, а сам оплатив багаж;

- як можна клавішний музичний інструмент назвати спортивною сумкою? Спортивна сумка не має форми та є ширшою, а музичний інструмент має форму, яка велика, проте не широка. То можливо є необхідність просити пасажира, щоб він відкривав та показував на камеру музичний інструмент, щоб не було сумнівів у наглядачів?;

- чи повинна вона контролювати пасажирів, які вийшли з метрополітену та не заходять до нього? У випадку, коли пасажирка вийшла з метрополітену і щось хотіла в неї спитати, але вона цій пасажирці зробила зауваження, на що вона дала своє пояснення, що в неї алергія, їй важко дихати, після чого вона швидко пішла, а щодо касового залу, то всі були в масках і потреби включати радіоінформатора не було.

У вказаному зверненні позивач зазначила, що допоки не буде письмового пояснення на її запитання, вона фізично не має можливості перездати екзамен.

Комісією з перевірки знань нормативних актів з безпеки руху 18.03.2021 складений акт про неявку в цей день контролера АПП метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_1 на позачергову перевірку знань нормативних актів з безпеки руху (його копія на арк. 209 т. 1).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не отримала відповідь на згадане звернення, вона відмовилась з`являтися на позачергову перевірку знань, про що нею зазначено у відповідних зверненні й поясненні (копія звернення від 31.03.2021 на арк. 21 т. 1, копія пояснення від 01.04.2021 на арк. 224 т 1, 129 т. 2).

За результатами оперативної наради при начальнику комерційної служби ОСОБА_3 за участі старшого інспектора з кадрів ОСОБА_8 , провідного інженера ОСОБА_21 , старшого інструктора з виробничого навчання ОСОБА_22 , голови профспілкового комітету служби ОСОБА_11 , інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань станції «Оболонь» ОСОБА_23 , начальника дистанції збору та обліку грошових коштів № 2 ОСОБА_13 , інспектора з експлуатаційних, виробничотехнічних та організаційних питань станцій «Голосіївська», «Васильківська» ОСОБА_14 і ОСОБА_1 складено протокол цієї наради № 36-К від 18.03.2021 (його копія на арк. 217 т. 1) з розгляду випадку неявки останньої на позачергову перевірку знань нормативних актів з безпеки руху в комісії при службі, що була призначена на 09-00 18.03.2021, та з розгляду вищевказаного звернення ОСОБА_1 від 17.03.2021, за яким розслідуванням встановлено таке:

- випадки порушень посадових обов`язків контролером ОСОБА_1 , про які йдеться у її зверненні від 17.03.2021, повторно розглянуто на оперативній нараді. Всі ці випадки підтверджено та наголошено останній, що детальний їх розгляд з підтвердженням відеонаглядом відбувався за її присутності на нараді при начальнику дистанції збору та обліку виручки № 2 від 25.02.2021;

- з урахуванням систематичних суттєвих порушень посадових обов`язків контролером ОСОБА_1 , вилучення у неї талона попередження № 2, неявки на позачергову перевірку знань, призначену на 09-00 18.03.2021, комісії при службі рекомендовано повторно призначити ОСОБА_1 позачергову перевірку знань нормативних актів з безпеки руху за посадою контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену в комісії при службі.

Розпорядженням № 77 від 18.03.2021 керівника підрозділу «Васильківська» ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитися на позачергову перевірку знань на 09:00 01.04.2021, що підтверджено витягом з книги розпоряджень станції метрополітену «Васильківська» (арк. 205 т. 1). З цим розпорядженням ОСОБА_1 ознайомлена, що вбачається із вчиненого нею запису в цій книзі «не згодна із брехнею» та її особистим підписом (арк. 217 т. 1).

01.04.2021 комісією з перевірки знань нормативних актів з безпеки руху КП «Київський метрополітен» складено акт про неявку контролера АПП метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_1 на повторну позачергову перевірку знань нормативних актів з безпеки руху (копія акта - арк. 210 т. 1).

01.04.2021 ОСОБА_1 надала пояснення начальнику комерційної служби ОСОБА_3 , що вона відмовляється їхати на позачергову перевірку знань у зв`язку з неотриманням роз`яснення на її звернення від 17.03.2021 (копія пояснення - арк. 224 т. 1).

За результатами оперативної наради при начальнику служби ОСОБА_3 та за участі головного інженера служби ОСОБА_7 , начальника виробничо-технічного відділу ОСОБА_12 , старшого інспектора з кадрів ОСОБА_24 , провідного інженера ОСОБА_9 , старшого інструктора з виробничого навчання ОСОБА_22 , провідного інженера ОСОБА_21 , голови профспілкового комітету служби ОСОБА_11 , начальника дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_13 , інспектора з експлуатаційних, виробничотехнічних та організаційних питань станцій «Голосіївська», «Васильківська» ОСОБА_14 і ОСОБА_1 складено протокол цієї наради № 47-К від 01.04.2021 щодо випадку неявки останньої на призначену повторно позачергову перевірку знань нормативних актів з безпеки руху на 09:00 01.04.2021. З цього протоколу вбачається, що нарадою ухвалено: з урахуванням безпідставності неявки ОСОБА_1 на повторно призначену 01.04.2021 позачергову перевірку нею знань, порушенням цією неявкою підп. 3.1.1, 3.1.2 п. 3.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, згідно з якими працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, якісно виконувати свої посадові обов`язки, накази та розпорядження адміністрації; п. 1.8 розділу 1, підп. 2.3.19 п. 2.3, п. 2.9 розділу 2, пп. 4.1, 4.6 розділу 4 робочої інструкції контролера, згідно з якими контролер у своїй роботі керується чинним законодавством України, наказами, розпорядженнями та іншою документацією, яка діє в метрополітені, Положення про комерційну службу, Положення про дистанцію збору та обліку виручки № 2 і робочої інструкції контролера, контролер зобов`язаний дотримуватись вимог трудової та виробничої дисципліни; контролер виконує інші завдання, розпорядження та доручення керівництва служби та дистанції, інспектора станції та старшого касира; контролер несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх обов`язків, застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани відповідно до ст. 147 КЗпП України з урахуванням вимог ст. 148, 149 КЗпП України. З цим протоколом ОСОБА_1 ознайомлена 03.04.2021 (його копія на арк. 225-226 т. 1).

Наказом № 3-к/с від 07.04.2021 ОСОБА_1 оголошено догану на підставі протоколу оперативної наради при начальнику служби № 47-К від 01.04.2021 і пояснення останньої від цієї ж дати (копія наказу - арк. 227-228 т. 1).

Пунктом 8 розділу ІІ Правил технічної експлуатації метрополітенів України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 04.11.2003 № 854 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.05.2004 за № 590/9189; у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 12.11.2014 № 578), передбачено, серед іншого, таке:

- особи, які влаштовуються в метрополітен на роботу, пов`язану з рухом поїздів, обслуговуванням і безпечним перевезенням пасажирів, керуванням та обслуговуванням ескалаторів, повинні пройти первинну перевірку знань і надалі повинні періодично проходити перевірку на знання: цих Правил; Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України; Інструкції із сигналізації на метрополітенах України; правил користування метрополітенами; посадових інструкцій та інших нормативних документів, що встановлюють обов`язки працівників; правил та інструкцій з охорони праці, пожежної безпеки, безпеки руху, виробничої санітарії й охорони довкілля; правил внутрішнього трудового розпорядку метрополітену (абзац 1);

- перелік посад (професій), для зайняття яких працівники підлягають перевіркам знань, що передбачені цим пунктом, обсяг знань для кожної посади (професії), порядок і строки проведення первинних перевірок під час приймання на роботу та подальших періодичних перевірок встановлюються розпорядчим документом керівника метрополітену (абзац 3).

Наказом КП «Київський метрополітен» № 48 - Н від 12.02.2019 «Про порядок перевірки знань на підприємстві нормативних актів з безпеки руху» (його копія на арк. 21-30 т. 3):

- затверджено та введено в дію з 01.03.2019 перелік посад і професій працівників, які підлягають перевіркам знань нормативних актів з безпеки руху, до якого входить і посада ОСОБА_1 ; періодичність перевірки знань за її посадою становить 1 раз на 2 роки (підп. 2.2 п. 2 додатка № 1 до цього наказу арк. 23 т. 3);

- на заступника начальника метрополітену, головного інженера метрополітену, керівників служб, електродепо, вагоноремонтного заводу, дирекції будівництва метрополітену та інших підрозділів підприємства, пов`язаних із забезпеченням безпеки руху, покладено обов`язок проводити позачергові перевірки знань в повному обсязі або окремих нормативних актів з безпеки руху у працівників, зазначених у додатку № 1 до наказу, у разі виявлення незадовільних знань ними нормативних актів, які допустили випадок браку у поїзній і маневровій роботі чи роботі ескалаторів, або грубі порушення вимог відповідних нормативних актів впродовж двох тижнів після виявлення незадовільних знань чи допущення порушення (підп. 2.3 п. 2 наказу).

Наказом КП «Київський метрополітен» № 52-к від 28.02.2019 введено у дію Положення про порядок перевірки знань на підприємстві нормативних актів з безпеки руху для комерційної служби (їх копії на арк. 195, 196-201 т. 1). Відповідно до п. 4.3 цього Положення, позачергова перевірка знань проводиться у випадках:

- допущення суттєвих порушень або випадків браку в роботі;

- виявлення незадовільного рівня знань діючих інструкцій або нормативних актів з безпеки руху;

- вилучення талона попередження № 2.

Наказом КП «Київський метрополітен» № 338-Н від 27.08.2010 з 10.09.2010 введено в дію Положення про талони попередження для працівників СП «Комерційна служба» № 429-П від 25.08.2010, з яким ОСОБА_1 ознайомилася 25.12.2019 (його копія на арк. 165-166 т. 1). Згідно з цим Положенням (його копія на арк. 168-171 т. 1):

- позбавлення працівників талонів попередження № 1 і № 2 є профілактичним заходом для безумовного виконання працівниками посадових обов`язків. Датою позбавлення талона є дата допущення порушення (п. 3.1);

- талони вилучаються у працівників, зазначених у п. 1.3 цього Положення (в тому числі і контролерів АПП) за порушення вимог інструкцій, наказів, розпоряджень з безпечного перевезення пасажирів, інструкції з організації комерційної роботи станцій, посадової інструкції, інструкцій, наказів, розпоряджень по колу своїх обов`язків (п. 3.2.1); у разі обґрунтованості скарги, яка надійшла від пасажира (п. 3.2.2);

- за одне порушення може бути вилучений лише один талон попередження (п. 3.2.2);

- вилучення талона не звільняє працівника від позбавлення частково чи повністю премії за основні результати виробничо-господарської діяльності за підсумками роботи за місяць, в якому допущено порушення, відповідно до діючого в службі Положення про преміювання (п. 3.3);

- кожний випадок вилучення талона повинен розглядатися на оперативній нараді при керівництві дистанції або служби з оформленням протоколу, який доводиться до відома працівників служби (п. 3.6);

- якщо працівник, у якого був вилучений талон № НОМЕР_1 , повторно допустив порушення, вказані в п. 3.2. цього Положення, то він підлягає позачерговій перевірці знань на відповідність займаній посаді в комісії при службі. При цьому у нього вилучається талон № 2, а на його зворотній стороні посадовою особою, яка виявила порушення, здійснюється запис про характер цього порушення. При керівництві дистанції або служби проводиться оперативна нарада, рішенням якої працівнику призначається дата позачергової перевірки знань в двотижневий термін з моменту виявлення порушення. Протокол наради доводиться до відома працівників служби. Працівнику, який показав незадовільні знання, призначається повторна перевірка знань після відповідної підготовки в двотижневий термін. Після успішної перевірки знань талони попередження № 1 та № 2 повертаються працівнику (пп. 4.3, 4.4);

- якщо працівник, на якого за порушення, вказані в п. 3.2 Положення, накладене дисциплінарне стягнення (оголошена догана), повторно допустив порушення цього Положення з однакових причин, то керівництво служби розглядає питання щодо розірвання з ним трудового договору згідно з чинним законодавством України (п. 5.1).

У пункті 1.6 вищезгаданої Робочої інструкції контролера щодо атестування зазначено таке. Перевірка знань контролером своїх обов`язків проводиться постійно діючими комісіями комерційної служби з перевірки знань: при призначенні на професію; періодично один раз на два роки; у випадках, коли дії чи бездіяльність контролера свідчать про незнання документів, що регламентують його роботу, внаслідок чого він не може чітко і грамотно виконувати свої обов`язки; при суттєвій зміні нормативної бази чи умов праці (арк. 112 т. 1).

З витягу з книги обліку результатів іспитів КЧ-2, що розпочата 22.05.2020, вбачається, що позивач успішно склала періодичний іспит 21.01.2021 (арк. 134-136 т. 2).

Судом не встановлено жодного факту вчинення останньою порушення трудової дисципліни на момент вилучення в неї талона попередження № 1.

На момент вилучення у ОСОБА_1 талона попередження № 2 нею не вчинено порушень, що свідчать про незнання документів, які регламентують її роботу, внаслідок чого вона не може чітко і грамотно виконувати свої обов`язки. Судом також не встановлено суттєвої зміни нормативної бази чи умов праці останньої на той момент. Натомість зміст звернення ОСОБА_1 до начальника комерційної служби Підприємства ОСОБА_3 від 17.03.2021 з проханням письмово роз`яснити деякі положення нормативної бази, якою керується при виконанні посадових обов`язків контролер АПП, свідчить про принаймні достатній рівень знання документів, що регламентують її роботу.

Апеляційний суд не може не зазначити, що компетентні посадові особи Підприємства згадане звернення позивача залишили без відповіді, що йде врозріз з приписом п. 3 Порядку вивчення працівниками нормативних актів з безпеки руху та перевірки знань (додаток № 3 до наказу КП «Київський метрополітен» № 48 - Н від 12.02.2019 «Про порядок перевірки знань на підприємстві нормативних актів з безпеки руху», арк. 27 т. 3). В той же час у відповідь на це звернення позивачеві варто було б роз`яснити положення ч. 3 ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства», яка набрала чинності з 17.03.2021, та що означає вживаний відповідачем у складених відносно неї документах вираз «формально виміряти» у всіх його відмінках. Ненадання на нього відповіді свідчить про упереджене ставлення відповідача до позивача, причому таке її твердження відповідач не спростував.

Зіставляючи і одночасно аналізуючи зміст вищезгаданих Порядку перевірки знань на підприємстві нормативних актів з безпеки руху, Положення про талони попередження для працівників СП «Комерційна служба» № 429-П, Положення про порядок перевірки знань на підприємстві нормативних актів з безпеки руху для комерційної служби і Робочої інструкції контролера автоматичних пропускних пунктів, апеляційний суд виснує, що ці Порядок та обидва Положення відносно Робочої інструкції є загальними локальними нормативними актами; відповідно Робоча інструкція відносно них є локальним спеціальним нормативним актом. Так, Робоча інструкція детально регулює виробничу діяльність контролера АПП, в той час як Положення регулюють лише частину загальних засад цієї діяльності і їх дія поширюється не тільки на контролерів АПП. Крім того, з наявних у справі доказів не вбачається, що з Порядком перевірки знань на підприємстві нормативних актів з безпеки руху відповідач ознайомлював позивача.

З наведеного випливає, що:

- КП «Київський метрополітен» безпідставно вилучило у ОСОБА_1 талони попередження № 1 та № 2,

- виходячи з сенсу ч. 1 ст. 22 Конституції України, позивач законно не з`являлася на всі призначені їй повторні позачергові перевірки знань нормативних актів з безпеки руху за посадою контролера АПП у зв`язку з відсутністю підстав для їх проведення, передбачених чинними у КП «Київський метрополітен» локальними нормативними актами, а також іншими нормативними актами, що регулюють процедуру перевірки роботодавцем знань працівника за обійманню ним посадою,

- вищеописані розпорядження керівника підрозділу «Васильківська» № 49 від 26.02.2021, ухвала оперативної наради, зафіксована у протоколі № 36-К від 18.03.2021, розпорядження керівника підрозділу «Васильківська» № 77 від 18.03.2021, ухвала оперативної наради, зафіксована у протоколі № 47-К від 01.04.2021, і наказ № 3-к/с від 07.04.2021 про оголошення ОСОБА_1 догани в силу наведеного і ст. 149 КЗпП України є незаконними. Тому всі вони не можуть тягти за собою законних наслідків.

Щодо вимог про стягнення незаконно утриманих преміальних винагород за квітень 2021 р. і оголошення догани наказом КП «Київський метрополітен» № 5-к/с від 23.04.2021

Листом № 13/06-1034 від 15.04.2021 начальникові комерційної служби ОСОБА_3 направлено доповідну записку чергового по станції «Васильківська» ОСОБА_2 , у якому зазначено, що контролер ОСОБА_1 27.03.2021 пропустила через контрольний пункт на платформу станції пасажира з ознаками алкогольного сп`яніння (копія листа на арк. 229 т. 1). Згідно з копією цієї записки від 27.03.2021, ОСОБА_2 відповідно до регламенту з 07:00 до 07:30 перебувала на платформі станції «Васильківська»; ОСОБА_1 працювала на цій станції з 20:00 26.03.2021 по 08:00 27.03.2021. ОСОБА_2 27.03.2021 о 07:17 побачила пасажира, який, спускаючись у вестибюль № НОМЕР_2 , перехилився через перила сходів і ледь не впав на колію. Підійшовши до нього, вона відчула різкий запах алкоголю та одразу викликала працівника поліції, який видалив пасажира зі станції на вихід. Після цього ОСОБА_2 підійшла до контролера ОСОБА_1 і зробила їй зауваження щодо неналежного виконання нею посадових обов`язків, що спричинило прохід через АКП пасажира у стані алкогольного сп`яніння. Від останньої вона отримала грубу відповідь, сенс якої зводився до того, щоб вона йшла на своє робоче місце, займалась своїми справами та не втручалась в її роботу. 27.03.2021 о 07:30, після закінчення регламенту, ОСОБА_2 переглянуто відеоархів з камер відеонагляду в приміщенні чергового по станції, де вона побачила, що вищевказаний пасажир, прямуючи касовим залом, у якому в цей час інших пасажирів не було, мав нестійку ходу та порушення координації рухів, проте ОСОБА_1 на це не відреагувала: не заборонила йому прохід та не викликала працівника поліції (арк. 230 т. 1).

За результатами оперативної наради при начальнику служби ОСОБА_3 та за участі заступника начальника ОСОБА_25 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника виробничо-технічного відділу ОСОБА_26 , провідних інженерів ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , старшого інспектора з кадрів ОСОБА_27 , голови профспілкового комітету служби ОСОБА_11 , начальника дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_13 , інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань станцій «Голосіївська», «Васильківська» ОСОБА_14 і ОСОБА_1 складено протокол цієї наради № 61-К від 19.04.2021 щодо порушення останньою посадових обов`язків (його копія на арк. 231-233 т. 1), а саме:

- пропуск пасажира з ознаками алкогольного сп`яніння на платформу станції метрополітену «Васильківська» згідно з вищевказаною доповідною запискою ОСОБА_2 . У протоколі щодо цього епізоду зазначено, що під час наради в присутності ОСОБА_1 переглянуто відеоархів з камер відеонагляду по станції «Васильківська» за 27.03.2021 та підтверджено обставини випадку, про який йдеться у доповідній записці: рухаючись касовим залом, пасажир мав нестійку ходу, порушену координацію рухів; він знаходився в полі зору контролера ОСОБА_1 , яка не заборонила йому прохід через АПП метрополітену, чим допустила порушення підп. 4.1.1, 4.1.2 п. 4.1, підп. 4.2.6, 4.2.7, п. 4.2 розділу 4, підп. 5.2.7, 5.2.18 п. 5.2, розділу 5 Правил користування метрополітеном.

Остання надала пояснення від 18.04.2021 і 19.04.2021, в яких зазначила, що за інформацією з камери відеоспостереження згідно з наданою їй копією відеозапису від 27.03.2021, з 07:16 до 07:20 не вбачається пасажира в стані алкогольного сп`яніння: пасажир пройшов через АКП цілком твердою ходою. З приводу чого до неї підходила чергова по станції, ОСОБА_1 не пам`ятає, проте з впевненістю може стверджувати, що вона ніколи нікому не грубить. У проханні ОСОБА_1 скинути цей відеозапис на флешку відмовлено (копія пояснень на арк. 235 т. 1, 131 т. 2).

Згідно з копією запису відеоспостереження, неможливо дійти висновку, що 27.03.2021 з 07:16 до 07:20 ОСОБА_1 пропустила через АКП чоловіка у стані алкогольного сп`яніння (виходячи з загальноприйнятих у суспільстві уявлень та знань про перебування фізичної особи у стані алкогольного сп`яніння, які не є спеціальними у галузі наркології).

Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 27.03.2021 з 07:16 до 07:20 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- дача 11.04.2021 ОСОБА_1 дозволу пасажиру на перевезення самоката без чохла або належної упаковки, чим порушено п. 3.7 розділу 3 Правил користування метрополітеном, в якому вказано, що спортивне спорядження перевозиться виключно у чохлах або належній упаковці; підп. 5.2.20 п. 5.2 розділу 5 Правил, згідно з яким пасажирам та іншим особам забороняється перебувати на об`єктах метрополітену з багажем, що може забруднити або поранити інших пасажирів, а також підп. 2.3.3, 2.3.4, 2.3.19 п. 2.3 розділу 2 робочої інструкції контролера.

ОСОБА_1 щодо цього випадку надала пояснення, у якому зазначила, що вона не переглянула запис відеоспостереження з цього приводу, бо таку можливість їй не надано. Проте в своє виправдання вона може пояснити, що пасажир не знав про необхідність упаковування в чохол самокату згідно з Правилами користування метрополітеном. Беручи до уваги, що був вихідний день і локдаун, що в метрополітені було дуже мало людей та закриті всі торгові точки, де можна було б придбати чохол, і що пасажир, якому необхідно було їхати до хворої матері, попросив зробити виняток із правил в силу обставин, які сталися, вона пішла назустріч пасажиру з моральних міркувань (копія пояснення на арк. 234 т. 1).

Апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 11.04.2021 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем, з тих же самих мотивів, що наведені вище щодо епізоду правовідносин між сторонами, який мав місце 25.07.2020 з 00:09:00 до 00:20:00.

Нарадою від 19.04.2021 ухвалено застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани відповідно до ст. 147 КЗпП України, з урахуванням вимог ст. 148, 149 КЗпП України.

Наказом КП «Київський метрополітен» № 5-к/с від 23.04.2021 ОСОБА_1 оголошено догану на підставі протоколу оперативної наради при начальнику служби № НОМЕР_3 від 19.04.2021 і її пояснень від 18.04.2021 та 19.04.2021 (копія наказу на арк. 236-237 т. 1).

Наказом КП «Київський метрополітен» № 212-к/к від 27.04.2021 «Про преміювання працівників служби за квітень 2021 року та виплату винагороди за вислугу років за квітень 2021 року» ОСОБА_1 позбавлено премії за основні результати роботи за квітень 2021 р. (п. 6.4) та винагороди за вислугу років за квітень 2021 р. (п. 9) відповідно до наказів № 3-к/с від 07.04.2021 та № 5-к/с від 23.04.2021 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 (копія наказу на арк. 238-240 т. 1).

Оскільки апеляційний суд визнав незаконним наказ відповідача № 3-к/с від 07.04.2021 і не дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем згідно з протоколом наради від 19.04.2021 № 61-К, то видані на підставі цих наказу й протоколу накази відповідача № 5-к/с від 23.04.2021 (про оголошення ОСОБА_1 догани) і № 212-к/к від 27.04.2021 (його пп. 6.4, 9 про позбавлення ОСОБА_1 премії за основні результати роботи за квітень 2021 р. та винагороди за вислугу років за квітень 2021 р.) теж є незаконними.

Згідно з довідками Підприємства від 05.10.2021 №№ 1781, 1782 та копією розрахункового листка по заробітній платі за квітень 2021 р., на підставі пп. 6.4, 9 наказу № 212-к/к від 27.04.2021 з ОСОБА_1 утримано 1726 грн 00 коп. премії за квітень 2021 р. і 604 грн 10 коп. винагороди за вислугу років за квітень 2021 р. (арк. 145, 146 т. 2, 30 т. 1). Отож ці види оплати праці підлягають стягненню з КП «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 (при їх виплаті (видачі на руки) слід вирішити питання про необхідність відрахування з цих сум обов`язкових платежів і податків).

Службовою запискою від 08.06.2021 (її копія на арк. 241 т. 1) начальник дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_13 повідомила начальника комерційної служби ОСОБА_3 про те, що нею під час перевірки виконання посадових обов`язків контролером ОСОБА_1 виявлено ряд зауважень щодо її роботи, а саме:

- 14.05.2021 о 10:37:48 10:38:19 на станції метро «Голосіївська» ОСОБА_1 дозволила пасажиру перевезення драбини, яку пасажир передав іншому пасажиру через розмежувальний бар`єр, без її вимірювання для забезпечення оплати або заборони перевезення.

ОСОБА_1 щодо цього випадку надала пояснення, згідно з яким вона попросила пасажира, який підійшов до кабіни контролера з драбиною, поставити її, щоб заміряти, та пояснила, що якщо сума трьох сторін драбини буде більше 1,20 м, то її перевезення потрібно буде оплатити. Після цього пасажир забрав драбину та пішов у сторону каси, тому вона була впевнена, що він пішов за придбанням квитка. Проте пасажир направився до розмежувального бар`єра та передав драбину своєму попутчику. Відповідно до інструкції вона викликала поліцейського, який на її виклик не підійшов (копія пояснення на арк. 242 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 14.05.2021 о 10:37:48 10:38:19 ОСОБА_1 не дозволила пройти пасажиру з драбиною;

- 22.05.2021 о 07:35:22, 25.05.2021 о 20:23:34, 26.05.2021 о 06:03:17, 28.05.2021 о 09:05:12, 11:37:02, 15:32:33, 15:34:32, 29.05.2021 о 22:39:37 ОСОБА_1 не виміряно речі, які перевозили пасажири, для забезпечення оплати або заборони їх перевезення.

ОСОБА_1 по цих випадках надала пояснення (його копія на арк. 242-243 т. 1), у яких вказано, що:

- 22.05.2021 о 07:35:22 в метро зайшов пасажир з вудками. ОСОБА_1 запропонувала йому підійти до шкали вимірювання довгомірів, але пасажир не надав можливості провести заміри вудки. Тому, щоб уникнути конфліктної ситуації, ОСОБА_1 попросила поставити вудки на підлогу, щоб визначити їх висоту відповідно до свого зросту та наявність (відсутність) необхідності оплатити перевезення багажу;

- 25.05.2021 о 20:23:34 сумку пасажира для доставки піци за замовленням вона не заміряла, тому що всі такі сумки стандартні і вони не перевищують 1,20 м; перевищення розмірів сумки має місце лише тоді, коли вона розширена, але такого не мало місця в цьому випадку;

- 26.05.2021 о 06:03:17 пасажирка пройшла з чемоданом середніх розмірів (висота, довжина вузенька, а ширина широка). Такі чемодани не перевищують 1,20 м; їх максимальний розмір - 1,10 м;

- 28.05.2021 об 11:37:02 пройшов пасажир з музичним інструментом;

- 28.05.2021 о 15:32:33 та о 15:34:32 пасажири пройшли з чемоданами, розміри яких менші за 1,20 м. Такі чемодани вона ніколи не заміряє, бо вони відносяться до ручної поклажі;

- 28.05.2021 о 09:05:12 та 29.05.2021 о 22:39:37 пасажири пройшли з чемоданами, розміри яких менше середнього.

Згідно з копією запису відеоспостереження, 22.05.2021 о 07:06 ОСОБА_1 дозволила пройти пасажиру з чохлом, оглянувши його візуально, і пропустила останнього.

Наявними у справі доказами не доведено, що 22.05.2021 о 07:35:22, 25.05.2021 о 20:23:34, 26.05.2021 о 06:03:17, 28.05.2021 о 09:05:12, 11:37:02, 15:32:33, 15:34:32, 29.05.2021 о 22:39:37 пасажири перевозили або речі, перевезення яких підлягало оплаті, або заборонені для перевезення речі, оскільки відповідачем на виконання ст. 12 ч. 3 і 81 ч. 1 ЦПК України не надано суду доказів, що достовірно підтверджують властивості й параметри цих речей, які неможливо встановити за інформацією згаданої копії запису відеоспостереження. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 22.05.2021 о 07:35:22, 25.05.2021 о 20:23:34, 26.05.2021 о 06:03:17, 28.05.2021 о 09:05:12, 11:37:02, 15:32:33, 15:34:32, 29.05.2021 о 22:39:37 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 24.05.2021 о 16:27:33 позивач не з`ясувала у пасажира маломобільної групи населення маршрут його прямування та не доповіла про нього черговій по станції.

Згідно з копією запису відеоспостереження, у вищевказаний час проходив парубок з тростиною, ОСОБА_1 підійшла до КПП, нічого в нього не спитала. і останній пройшов.

Наявними у справі доказами доведено, що 24.05.2021 о 16:27:33 ОСОБА_1 пропустила за межі КПП пасажира, який відповідно до п. 4.1.10 розділу 4 Правил користування Київським метрополітеном, що затверджені рішенням Київської міської ради ІХ сесії VІІІ скликання № 32/7605 від 12.11.2019, не належить до маломобільної групи населення з тимчасовим порушенням здоров`я. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 24.05.2021 о 16:27:33 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 21.05.2021 о 20:34:01 ОСОБА_1 дозволила прохід пасажирці з малолітньою дитиною через КПП без опущення штанги після оплати пасажиркою проїзду на АКП, що призвело до подвійного зарахування проходу.

ОСОБА_1 щодо цього випадку надала пояснення, де зазначила, що вона пропустила мати з дитиною (мати оплатила проїзд) через АКП, щоб зарахувати прохід дитині до 7 років (копія пояснення на арк. 242 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, у вищевказаний час мати взяла дитину віком близько 4 років на руки і пройшла через АКП.

Наявними у справі доказами не доводиться, що 21.05.2021 о 20:34:01 внаслідок дозволу ОСОБА_1 проходу пасажирці з малолітньою дитиною через КПП без опущення штанги після оплати пасажиркою проїзду на АКП сталося подвійне зарахування проходу одного й того ж пасажира. Отож апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 21.05.2021 о 20:34:01 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем;

- 28.05.2021 о 08:02:34 08:04:22 та о 12:10:48 ОСОБА_1 дозволила прохід учням через КПП без пред`явлення посвідчення.

ОСОБА_1 щодо цього випадку надала пояснення про те, що після дискусії з батьками та зі слів дитини вона пропустила дітей до 7 років через АКП (його копія на арк. 243 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 28.05.2021 о 08:02 ОСОБА_1 дозволила прохід дівчині близько 6 років, її мати сперечалася з позивачкою; о 12.10 ОСОБА_1 дозволила прохід двом дітям віком близько 7 років без пред`явлення посвідчення.

Апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 28.05.2021 о 08:02:34 08:04:22 та о 12:10:48 вчинено порушення, які їй ставляться у вину відповідачем, з тих же самих мотивів, що вже зазначено вище щодо епізоду правовідносин між сторонами, який мав місце 02.02.2021 о 07:14:01;

- 24.05.2021 о 16:52:34 - 16:52:58 позивач дозволила прохід пасажиру через КПП, а потім повернула цього ж пасажира на вхід та пропустила через АКП шляхом прикладання технологічної карти, що призвело до подвійного зарахування проходу.

ОСОБА_1 щодо цього випадку надала пояснення про те, що учень при проході через АКП надав посвідчення єдиного квитка.

Згідно з копією запису відеоспостереження, у вищевказаний час хлопець, проходячи через АКП, показав посвідчення і ОСОБА_1 його пропустила, потім повернула і зажадала від нього оплати проїзду. Пасажир був невдоволений, але оплатив проїзд.

Апеляційний суд не може дійти висновку, що ОСОБА_1 24.05.2021 о 16:52:34 - 16:52:58 вчинено порушення, яке їй ставиться у вину відповідачем, у зв`язку з відсутністю доказів, що документально підтверджують подвійне зарахування проходу. Якщо припустити доведеність цього факту, то це порушення в силу ч. 3 ст. 149 КЗпП України не є таким, за яке на позивача має бути накладене дисциплінарне стягнення, так як подвійне зарахування проходу не завдало шкоди відповідачеві (принаймні останній на таке не посилається) і воно безпроблемна може і має бути виправлене відповідними засобами й методами бухгалтерського обліку;

- 30.05.2021 о 06:13:37 ОСОБА_1 дозволила прохід пасажиру, який не пред`явив посвідчення учня, через АКП за технологічною карткою.

ОСОБА_1 по цьому випадку надала пояснення від 09.06.2021, за яким пасажир пред`явив учнівський квиток, який був в обкладинці, яка розрахована на документ, значно більший за учнівський квиток (копія пояснення на арк. 244 т. 1).

Згідно з копією запису відеоспостереження, 30.05.2021 о 06:13:37 пасажир пред`являв посвідчення.

Апеляційний суд виснує, що наявними у справі доказами спростовано факт вчинення ОСОБА_1 24.05.2021 і 30.05.2021 о 06:13:37 порушення, які їй ставляться у вину відповідачем.

По цих випадках за результатами оперативної наради при начальнику служби ОСОБА_3 та за участі головного інженера ОСОБА_28 , заступника начальника ОСОБА_25 , провідних інженерів ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , старшого інспектора з кадрів ОСОБА_8 , голови профспілкового комітету служби ОСОБА_11 , начальника дистанції збору та обліку виручки № 2 ОСОБА_13 , її заступника ОСОБА_18 , інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань станції «Васильківська» ОСОБА_29 і ОСОБА_1 складено протокол оперативної наради при начальнику служби № 91-К від 09.06.2021, за яким: враховуючи систематичне та неналежне виконання останньою посадових обов`язків, а саме: п. 1.8 розділу 1, підп. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4, 2.3.7, 2.3.19 п. 2.3 розділу 2, п. 2.9 розділу 2 Робочої інструкції контролера та порушення підп. 3.1.1, 3.1.2 п. 3.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, пп. 2.2, 2.3 розділу 2, пп. 3.2, 3.3, абзацу другого п. 3.6 розділу 3, підп. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.4 п. 4.1 розділу 4, абзаців 2, 7 підп. 4.2.6 п. 4.2, абзацу 2 підп. 4.2.7 п. 4.2 розділу 4, підп. 5.2.7, 5.2.18 п. 5.2 розділу 5 Правил користування Київським метрополітеном, п. 4 розділу ІІ ПТЕ метрополітенів, п. 3 розділу 2 Інструкції з супроводу, керуючись пп. 4.1, 4.6 розділу 4 Робочої інструкції контролера та враховуючи раніше застосовані до працівника заходи дисциплінарного стягнення у виді доган, постановлено застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України та звільнити її згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (копія протоколу - арк. 245-251 т. 1).

Наказом КП «Київський метрополітен» № 1228-К/К від 09.06.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку виручки № 2 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; його копію остання отримала 09.06.2021 (копія наказу - арк. 1 т. 2).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано роботодавцем у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

У тексті оспорюваного наказу про звільнення позивача з роботи відповідач не зазначив фактичних даних, які ним розцінено як систематичне невиконання позивачем, до якої раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Якщо виходити з письмових пояснень відповідача і усних пояснень його представника, то всі епізоди правовідносин між ними, які відповідач визначив як підставу для звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не є такими, що доводять систематичне невиконання останньою без поважних причин цих обов`язків.

Отож в силу ст. 235 КЗпП України ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі і на її користь з КП «Київський метрополітен» належить стягти середній заробіток за вимушений прогул.

Згідно з розрахунком позивача, за період з 10.06.2021 по 28.08.2024 на її користь з відповідача належить стягти середній заробіток у сумі 518617 грн 23 коп. Він базується на вихідних даних довідки відповідача від 05.10.2021 № 1783 (арк. 141 т. 2). Представник останнього суду пояснила, що відповідач цей розрахунок не оспорює. Тож в силу ст. 12 ч. ч. 1-4, 81 ч. 1, 82 ч. 1, 367 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині у названій сумі (обов`язкові платежі й податки з неї не утримано).

Суд відкидає доводи, з яких КП «Київський метрополітен» не визнає позов і апеляційну скаргу, так як вони суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи і визначеним відповідно до них правовідносинам. Судом в силу ст. 100 ЦПК України відкидається і посилання ОСОБА_1 на те, що інформація, отримана з улаштованих на КП «Київський метрополітен» приладів відеоспостереження, є недопустимим доказом. Крім того, з усіх наявних і описаних вище доказів вбачається, що вона знала про застосування відповідачем у виробничій діяльності відеофіксації її робочого місця протягом всього спірного періоду.

Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, оскільки всі вони мають виключне значення для справи.

Тож оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з недоведенням обставин, які місцевий суд вважав доведеними, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягти:

- на користь позивача - 2724 грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (квитанція на арк. 208 т. 3);

- на користь держави судовий збір у сумі 17478 грн 35 коп. у зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви (за задоволення 3 немайнових вимог і за задоволення майнової вимоги ціною позову 518617 грн 23 коп.) за мінусом відшкодованого позивачеві судового збору 2724 грн 00 коп., - пропорційно до задоволеної частини вимог і за ставками судового збору, що встановлені підп. 1, 2, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 1 п. 2, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2022 року скасувати; позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягти з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 :

- оплату часу простою в сумі 12653 (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 93 коп. (обов`язкові платежі й податки з цієї суми не вирахувано);

- 1244 (одну тисячу двісті сорок чотири) грн 24 коп. недоплаченої оплати щорічної відпустки за червень та листопад 2020 року (обов`язкові платежі й податки з цієї суми не вирахувано);

- 417 (чотириста сімнадцять) грн 30 коп. премії за основні результати роботи за серпень 2020 року, визнавши незаконним абзац 2 підпункту 5.21 пункту 5 наказу Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 418 к/к від 27.08.2020 «Про преміювання працівників служби за липень 2020 та серпень року та виплату винагороди за вислугу років за серпень 2020 року» про зниження розміру премії ОСОБА_1 (при її виплаті (видачі на руки) вирішити питання про необхідність відрахування з цієї суми обов`язкових платежів і податків);

- 431 (чотириста тридцять одну) грн 50 коп. премії за основні результати роботи за лютий 2021 року, визнавши незаконним абзац 2 пункту 6.4 наказу Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 102-к/к від 26.02.2021 «Про преміювання працівників служби за лютий 2021 року та виплату винагороди за вислугу років за лютий 2021 року» про позбавлення ОСОБА_1 премії за лютий 2021 року (при її виплаті (видачі на руки) вирішити питання про необхідність відрахування з цієї суми обов`язкових платежів і податків);

- 1726 (одну тисячу сімсот двадцять шість) грн 00 коп. премії за основні результати роботи за квітень 2021 року і 604 (шістсот чотири) грн 00 коп. винагороди за вислугу років за квітень 2021 року, визнавши незаконними підпункти 6.4 і 9 пункту 6 наказу Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 212-к/к від 27.04.2021 «Про преміювання працівників служби за квітень 2021 року та виплату винагороди за вислугу років за квітень 2021 року» про позбавлення цих премії й винагороди ОСОБА_1 (при їх виплаті (видачі на руки) вирішити питання про необхідність відрахування з цих сум обов`язкових платежів і податків);

- визнати незаконними накази Комунального підприємства «Київський метрополітен» № 3-к/с від 07.04.2021 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », № 5-к/с від 23.04.2021 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » і № 1228-К/К від 09.06.2021 про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаду контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену дистанції збору та обліку № 2 комерційної служби Комунального підприємства «Київський метрополітен» з 10.06.2021.

Стягти з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 518617 (п`ятсот вісімнадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн 23 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині позову відмовити.

Стягти з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Стягти з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь держави 17478 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн 35 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: