Провадження №22-ц/812/78/24
Провадження №22-ц/812/79/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу №484/4074/23 за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шалару Олексія Ілліча, на ухвалу та рішення, які постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Маржиної Тетяни Валеріївни у приміщенні цього суду 25 жовтня 2023 року, повний текст ухвали складений того ж дня, повний текст рішення 30 листопада 2023 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайський «Райагробуд» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів,

у с т а н о в и в :

У серпні 2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайський «Райагробуд» (далі ТОВ «Первомайський «Райагробуд») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 25 лютого 2022 року із банківського рахунку позивача на рахунок відповідача було надіслано грошові кошти в розмірі 135000 грн. згідно платіжної інструкції № 1644491 від 25 лютого 2022 року, при цьому в призначенні платежу було зазначено про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 згідно договору № 001/ПФД від 23 лютого 2022 року. Однак, такий договір між сторонами не укладався, а кошти були перераховані відповідачу помилково. З метою повернення грошових коштів 22 червня 2023 року відповідачу було направлено вимогу про повернення цих коштів в строк до 02 липня 2023 року (включно). Проте, станом на день подачі позову відповідач відповіді на вимогу не надав та грошові кошти не повернув.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 179406 грн. 98 коп., з яких: 135000 грн. безпідставно набуті кошти, 5736грн. 58 коп. 3% річних; 38670 грн. 40 коп. інфляційні втрати.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

25 жовтня 2023 року представником відповідача адвокатом Шалару О.І. подано до суду клопотання про витребування доказів в порядку ст.84 ЦПК України, в якому представник просив витребувати у позивача інформацію щодо відповідача ОСОБА_2 , а саме: дату працевлаштування у ТОВ «Первомайський «Райагробуд» Фiльваркового П.П. із зазначенням посади, яку він обіймав та обіймає; чи отримував ОСОБА_3 щорічну відпустку за весь період праці у ТОВ «Первомайський «Райагробуд»; чи отримував ОСОБА_1 матеріальну допомогу, допомогу на оздоровлення за час своєї праці у позивача, чи звертався він з таким и заявами про виплату.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2023 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом доказування у справі є наявність або відсутність договору, зазначеного у призначенні платежу на ім`я відповідача, і факт отримання чи не отримання відповідачем зазначеної в позовній заяві суми, що не пов`язано і не може бути пов`язано з наявністю чи відсутністю трудових відносин між сторонами.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» заборгованість в розмірі 179406 грн. 98 коп., що складається з суми безпідставно набутих коштів 135000 грн., 3% річних 5736 грн. 58 коп. та інфляційних втрат 38670 грн. 40 коп., а також 2691 грн. 10 коп. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що докази укладання між сторонами договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ОСОБА_1 № 001/ПФД від 23 лютого 2022 року відсутні, а тому перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 135000 грн. у розумінні ст. 1212 ЦК України є такими, що безпідставно набуті відповідачем, а відтак підлягають поверненню позивачеві. Також судом зазначено, що відповідач дізнався про безпідставність одержання грошових коштів безпосередньо в день їх надходження, а тому повинен був повернути грошові кошти у розмірі 135000 грн. ще 25 лютого 2022 року, але цього не зробив. Також суд на підставі положень частини 2 статті 1214 та частини 2 статті 625 ЦК України дійшов висновку, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Враховуючи зазначене, суд визнав, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення на його користь як суми безпідставно набутих коштів в розмірі 135000 грн., так і 3 % річних - 5736 грн. 58 коп. та інфляційних втрат - 38670 грн. 40 коп., а всього 179406 грн. 98 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 вказує, що як рішення суду першої інстанції так і ухвала від 25 жовтня 2023 року прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, й просить ухвалу суду скасувати та винести нову про задоволення його клопотання про витребування доказів та скасувати рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з`ясував підстави грошового банківського переводу та звідки у позивача маються карткові реквізити відповідача. Позивач у своїй позовній заяві не вказує, що відповідач працює у нього головним інженером. Саме перебуваючи на цій посаді 25 лютого 2023 року на початку військової агресії російської федерації ОСОБА_1 звернувся до позивача з проханням виплатити йому матеріальну допомогу, оскільки всі свої заощадження відповідач віддав останньому в якості поворотної фінансової допомоги, за свої роки праці жодного разу не отримував матеріальні допомоги, не отримував щорічних відпусток, допомоги на оздоровлення та ін. Так, 22 червня 2020 року між ОСОБА_1 та позивачем було укладено договір поворотної фінансової допомоги №01ПДФ, відповідно до якого відповідач надав позивачеві поворотну фінансову допомогу у розмірі 395000 грн., а позивач зобов`язувався її повернути у визначений договором строк. Позивач не повернув ОСОБА_1 вищевказану фінансову допомогу. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області по справі №484/2852/23 було стягнуто з ТОВ «Первомайський «Райагробуд» зазначену фінансову допомогу. Проте, останній подав апеляційну скаргу на вказане рішення, тому воно не набрало законної сили. Свідки, яким є головний бухгалтер товариства, в даній справі підтвердили факт виплати ОСОБА_1 фінансової допомоги в розмірі 135000 грн. 25 лютого 2022 року. Представник відповідача зауважує, що грошові кошти позивачем були зараховані саме на заробітну банківську картку, на яку відповідач отримує свою заробітну плату, а позивач звернувся в суд з позовом саме після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про повернення фінансової допомоги. Тобто кошти були отримані відповідачем не безпідставно. Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (та був на момент перерахування коштів). У разі якщо б вищевказані грошові кошти в розмірі 135000 грн. були виплачені йому як підприємцю, то даний розгляд справи не підвідомчий суду загальної юрисдикції. Судом першої інстанцій також не було з`ясовано цей факт. Крім того, представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Щодо заперечень на ухвалу про відмову у витребуванні доказів, представник відповідача зазначив, що у позивача відсутній наказ про прийняття відповідача на роботу та інші необхідні для написання відзиву на позовну заяву документів. Тому 25 жовтня 2023 року відповідач звернувся з відповідним клопотанням до суду та просив витребувати в порядку ст. 84 ЦПК України документи на підтвердження вищевказаних фактів, але ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року суд відмовив у його задоволенні. Представник відповідача не погоджується з висновком суду, що клопотання про витребування доказів є необґрунтованим в частині належності документів, які просить витребувати відповідач, до предмета доказування у справі, оскільки вказані у клопотанні документи, на його думку, свідчать та підтверджують факт роботи відповідача головним інженером, факт наявності трудових відносин та інші факти, необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

Представник позивача адвокат Кикіш С.Р. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення та оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції, правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України, а підстави для його скасування, в тому числі з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, 25 лютого 2022 року з банківського рахунку ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» було надіслано на банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 135000 грн. згідно платіжної інструкції № 1644491 від 25 лютого 2022 року.

Призначенням платежу у вказаній платіжній інструкції ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» зазначено:«##0410276# ОСОБА_1 # Надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно Договору № 001/ПФД від 23.02.2022р.» (а.с. 10).

З метою повернення надісланих коштів 20 червня 2023 року ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про повернення коштів в сумі 135000 грн в строк до 02 липня 2023 року (включно) та попередило, що у разі невиконання зазначених вимог або залишення вимоги без відповіді товариство буде змушене невідкладно звернутися до суду з позовом про стягнення грошових коштів, пені, 3 % річних та інфляційних втрат станом на дату здійснення платежу, а також витрат на професійну правничу допомогу (а.с.11).

Зазначену вимогу ОСОБА_1 отримав 04 липня 2023 року, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта» про відстеження відправлення (а.с.13-14).

Відповіді на таку вимогу відповідачем позивачу не надано, кошти в добровільному порядку він не повернув.

Звернувшись до суду, позивач стверджує, що між ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» та ОСОБА_1 не укладався договір надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 001/ПФД від 23 лютого 2022 року, тому підстав для зарахування грошових коштів на користь ОСОБА_1 не було, а таке зарахування коштів відбулося помилково.

Наведене твердження відповідачем не спростоване.

Суд першої інстанції погодився з аргументами позивача.

Апеляційний суд з таким висновком погоджується, оскільки він є обґрунтованим.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норма глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2022 рок справі № 365/388/20 (провадження № 61-15219св21).

В матеріалах справи, яка переглядається, відсутні докази наявності у ОСОБА_1 підстав отримання від ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» 25 лютого 2022 року, а саме за договором безвідсоткової поворотної фінансової коштів у сумі 135000 грн., а саме, які б підтверджували наявність такого договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеного 25 лютого 2022 року, або відносин, заснованих на інших юридичних фактах, наслідком яких є обов`язок ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» передати спірну суму коштів ОСОБА_1 .

Зокрема, колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на наявність невиконаних зобов`язань ТОВ «РАЙАГРОБУД» перед ОСОБА_1 щодо повернення поворотної фінансової допомоги за договором від 22 червня 2020 року №01ПДФ.

Так, спір щодо повернення ОСОБА_1 переданої ним за вказаним договором ТОВ «РАЙАГРОБУД» повторної фінансової допомоги в сумі 395000 грн., а також 3% річних за час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат розглядався у справі №484/1852/23, судовими рішеннями у якій встановлено, що 22 червня 2020 року був укладений договір поворотної фінансової допомоги між ОСОБА_1 та ТОВ Первомайський «РАЙАГРОБУД», за умовами якого позивач надав ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» поворотну фінансову допомогу у розмірі 395000 грн., яку товариство не повернуло. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у цій справі від 24 жовтня 2023 року, яке змінено постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних від суми боргу, визначення загальної суми боргу за договором, стягнуто з ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» на користь ОСОБА_1 428514 грн. 72 коп. заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги за договором від 22 червня 2020 року №01ПДФ з урахуванням 3% річних за час прострочення боржником виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Тобто спір щодо стягнення з ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором №01ПДФ 22 червня 2020 року поворотної фінансової допомоги вирішений судом і рішення про таке набрало законної сили, тому відсутні підстави вважати, що перерахувавши ОСОБА_1 25 лютого 2022 року 135000 грн. ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» виконував зобов`язання за договором від 22 червня 2020 року, а іншій підхід призвів би до подвійного стягнення на користь ОСОБА_1 грошових сум на виконання договору від 22 червня 2020 року (на виконання рішення суду у справі №484/2852/23 та за платіжною інструкцією № 1644491 від 25 лютого 2022 року).

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те, що 25 лютого 2022 року ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» виплатило йому матеріальну допомогу як працівнику цього товариства, оскільки будь-якими доказами таке не підтверджується.

За такого та за відсутності у матеріалах справи доказів надання відповідачеві як працівнику ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» позивачем матеріальної допомоги 25 лютого 2022 року та укладення сторонами у цей день договору поворотної фінансової вимоги, про що зазначено в апеляційній скарзі, не підтвердженими є посилання на наявність правових підстав для отримання ОСОБА_1 спірної суми від позивача у справі.

Також апеляційний суд зауважує, що відповідач був обізнаний про розгляд справи №484/4074/23, але не скористався правами, передбаченими статтею 178 ЦПК України, відзиву на позовну заяву суду не направив, свої заперечення проти позовних вимог не виклав перед судом першої інстанції, через що суд не мав підстав для обговорення таких заперечень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, на підставі наявних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень про кондикційні зобов`язання.

Крім того, у силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Встановивши те, що відповідач набув без достатньої правової підстави грошові кошти, які належали позивачу, та не повернув їх, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 625 ЦК України.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 759/1206/17 (провадження № 61-40св19) та від 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21 (провадження № 61-6021св21).

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та правильність висновків суду першої інстанції, а тому відхиляються колегією суддів.

Так, посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для стягнення з відповідача отриманих від позивача 135000 грн. через суперечливу поведінку останнього, не приймаються.

Так, відповідно до частини третьої статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ці обставини учасники справи доводять доказами, якими відповідно до статті 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України надані учасниками справи докази мають буть належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Сам лише факт обізнаності позивача про те, що гроші надсилаються відповідачу, не свідчить про суперечливість його поведінки.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги в частині заперечень на ухвалу суду про відмову у витребуванні доказів.

25 жовтня 2023 року від представника відповідача адвоката Шалару О.І. до суду першої інстанції було подано клопотання про витребування доказів, а саме представник просив суд витребувати у позивача ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» наступну інформацію щодо відповідача ОСОБА_1 : дату його працевлаштування у ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» із зазначенням посади, яку він обіймав та обіймає; чи отримував він щорічну відпустку за весь період роботи у ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД»; чи отримував він матеріальну допомогу, допомогу на оздоровлення за час своєї роботи у товаристві та чи звертався він із заявами про їх виплату.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Частинами 1-5 ст. 83 ЦПК України визначений наступний порядок подання доказів.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно із вимогами статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 2, 4 статті 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема: обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, а також вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про витребування доказів представник відповідача ОСОБА_4 лише зазначив перелік інформації, яку просив витребувати у позивача, яка стосується виключно підтвердження наявності трудових відносин між сторонами, але не навів будь-яких обставин, які може підтвердити або спростувати вказана інформація, тобто доказом яких обставин з огляду на предмет спору у справі, яка розглядається (повернення 135000 грн. грошових коштів), є ця інформація. Також у заяві відсутні посилання на вжиті відповідачем заходи для отримання вказаної у заяві інформації, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання інформації. До того ж у заяві представник відповідача не обґрунтував, яким чином інформація, про витребування якої заявлено у клопотанні, співвідноситься із предметом спору стягнення коштів як необґрунтовано отриманих.

За такого клопотання про витребування доказів представника відповідача не відповідало вимогам статті 84 ЦПК України, є необґрунтованим, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів.

Оскільки судові рішення постановлені з дотриманням положень матеріального права та вимог процесуального закону, колегія суддів в силу статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для їх скасування.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

З огляду на висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін ухвали та рішення суду першої інстанції відсутні підставі для розподілу судових витрат, які покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 353, 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шалару Олексія Ілліча залишити без задоволення, ухвалу та рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 30 січня 2024 року