Справа № 138/290/24
Провадження № 22-ц/801/1788/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 рокуСправа № 138/290/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Берегового О. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Лисенком Андрієм Олександровичем, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 04 квітня 2024 року суддею цього суду Холодовою Т. Ю., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 02 квітня 2019 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 145 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку (додана до позову). Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав згідно довідки про видані картки кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії -02/23, тип - картка «Універсальна». Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.

Того ж дня ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому є інформація про відсоткові ставки кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування.

Далі у процесі користування рахунком 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої ним отримано додаткову кредитну картку номер НОМЕР_2 , строк дії - 05/23, тип - карта «Універсальна GOLD», а також погодив інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Цю заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті працівника банку, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року (визначив розмір у 0 %), а в подальшому із 01 квітня 2022 року відсоткова ставка була поступово повернута до погодженого розміру.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки для нього, а відповідач, отримуючи кредитні картки, фактично отримав електронний платіжний інструмент, який дав можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, у зв`язку з чим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку.

Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не сплачував своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображається у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 09 січня 2024 року мав заборгованість перед позивачем у розмірі 67 546, 84 грн., з яких 54 507, 82 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а 13 039, 02 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Пославшись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану суму заборгованості.

04 квітня 2024 року рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області зазначений позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 квітня 2019 року у сумі 67 546, 84 грн.

Не погодившись із ухваленим рішенням, представник відповідача адвокат Лисенко А.О., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема скаржник посилається на те, що між позивачем та відповідачем правовідносини не оформлені належним чином, а тому не можна вважати, що між сторонами було укладено саме кредитний договір; позивачем не надано доказів підтвердження факту передачі грошових коштів саме як кредиту; судом незаконно стягнуто з відповідача проценти, які не були обумовлені в двосторонньому порядку, а тому штучно було збільшено суму заборгованості. Згідно положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не могли бути нараховані ОСОБА_1 , оскільки він є військовослужбовцем та з 26 лютого 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації, на підтвердження чого він додає до апеляційної скарги довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 квітня 2023 року.

27 серпня 2024 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Роя В.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заявив клопотання про продовження строку для подання відзиву, яке мотивоване тим, що у зв`язку з обставинами воєнного стану, а саме оголошенням повітряних тривог та відключеннями електроспоживання, представник АТ КБ «ПриватБанк» не зміг подати відзив на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом.

20 вересня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду вказаний відзив було залишено без розгляду з тих підстав, що представник АТ КБ «ПриватБанк» не подав відзив на апеляційну скаргу у визначений апеляційним судом строк - до 21 серпня 2024 року включно, хоча був обізнаний зі змістом ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 серпня 2024 року, у якій вказано, що відзив на апеляційну скаргу може бути поданий до 21 серпня 2024 року включно, натомість, подавши його з пропуском строку, поважних причин для продовження строку для подачі відзиву не заявив, а саме лише посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» на вказані вище обставини не є поважними причинами для продовження строку для подачі відзиву, оскільки такими причинами можуть бути лише конкретні обставини, що виникли внаслідок ракетних обстрілів та аварійних відключень електроенергії і об`єктивно унеможливили реалізацію учасником судового процесу свого права на подання відзиву, натомість після введення в Україні воєнного стану, обстрілів насалених пунктів України країною агресором, під час аварійних відключень електроенергії не було встановлено повного припинення роботи банківських установ, зокрема і АТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою, має безліч філій по всій території України, зокрема, у Вінницькій області, та великий штат юристів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». Підписуючи цю анкету-заяву на підставі власного волевиявлення, він згідно ст. 634 ЦК України приєднався до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https:privatbank.ua/terms, в редакції, затвердженій Протоколом засідання Правління Банку №8 від 19 лютого 2019 року. Сторони погодили, що строк кредитування становить 20 років. Розмір кредитного ліміту для карт «Універсальна» не перевищує 50 000 грн., а для карт «Універсальна Gold» 75 000 грн. Процентна ставка для карт «Універсальна» становить 43, 2 % річних, а для карт «Універсальна Gold» 42 % річних.

Повернення кредиту здійснюється шляхом:

- договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором,1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта;

- шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту.

Розмір мінімального обов`язкового платежу:

- 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно;

- у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості;

- у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості (п. 1.4)

У анкеті заяві визначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором:

пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше за 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін;

штрафи немає;

процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 86.4% - для карт «Універсальна» 84.0% - для карт «Універсальна Gold»;

інші платежі в разі: - неповернення Клієнтом кредиту в строк, зазначений в п. 2.1.1.2.4. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або - в разі, якщо Клієнт не виконав вимогу Банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п. 2.1.1.6.1. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою Банку, та/або - в разі несвоєчасної сплати Клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п. 2.1.1.3.1. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або - в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5. цього Договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86.4% - для карт «Універсальна» 84.0% - для карт «Універсальна Gold».

Клієнт має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».

Клієнт має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням (п. 1.5)

При цьому сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз. 1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження із Клієнтом (п. 2.1.2.5) (а. с. 23-30).

Згідно довідки по картках ОСОБА_1 було видано наступні кредитні картки:

02 квітня 2019 року картку «Універсальна» із номером НОМЕР_1 та строком дії до 02 лютого 2023 року;

22 листопада 2019 року картку «Універсальна GOLD» із номером НОМЕР_2 та строком дії до 05 травня 2023 року (а. с. 31).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 09 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становила 67 546,84 грн., а саме: 54 507,82 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13 039,02 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 15-22).

З виписки по договору № б/н від 02 квітня 2019 року видно, що ОСОБА_1 за період із 02 квітня 2019 року по 11 січня 2024 року користувався кредитними коштами банку, здійснював оплату ними, знімав та перераховувала кошти, а також поповнював картку (а. с. 65-90).

З довідки АТ КБ «Приват Банк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається зміна кредитного ліміту, а саме встановлення його банком 02 квітня 2019 року у розмірі 500 грн., поступове збільшення по 22 лютого 2023 року до 145 000 грн. та потім поступове зменшення по 29 серпня 2023 року до 56 340 грн. Станом на 08 вересня 2023 року кредитний ліміт встановлено 0 грн. (а. с. 40).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті АТ КБ «Приват Банк», згідно яких обслуговується ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/564/18, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій (п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач в порушення умов зобов`язання, з якими він погодився, а також наведених у рішенні норм матеріального права у добровільному порядку кредитні кошти не повернув, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та відповідачем правовідносини не оформлені належним чином, а тому не можна вважати, що між сторонами було укладено саме кредитний договір; позивачем не надано доказів підтвердження факту передачі грошових коштів саме як кредиту; судом незаконно стягнуто з відповідача проценти, які не були обумовлені в двосторонньому порядку, а тому штучно було збільшено суму заборгованості, відхиляються апеляційним судом, оскільки із поданих позивачем до суду доказів слідує, що відповідач активно користувався кредитними коштами; після отримання зазначених коштів у кредит не відмовився від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування»; сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку; заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті працівника банку, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», тому є достатні підстави для висновку про доведеність того, що сторони уклали саме кредитний договір та погодили у ньому розмір відсотків.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що згідно положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не могли бути нараховані ОСОБА_1 , оскільки він є військовослужбовцем та з 26 лютого 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації, на підтвердження чого він додає до апеляційної скарги довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 квітня 2023 року, не береться апеляційним судом до уваги, оскільки апеляційний суд не приймає такий додатковий доказ, доданий скаржником до апеляційної скарги з огляду на таке.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, оскільки скаржник на порушення наведених норм процесуального права не заявив в апеляційній скарзі мотивованого клопотання про дослідження додатково поданого доказу та не надав доказів про неможливість його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, апеляційний суд переглядав вказану справу за наявними в ній доказами, які були подані до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Лисенком Андрієм Олександровичем, залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року - без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: О. С. Панасюк

О. Ю. Береговий