Справа №:755/2481/24
Провадження №: 2/755/2657/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Мартюк К.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за угодою щодо кредитування (кредитним договором) від 16 березня 2015 року № 200243738 в загальному розмірі 77 936,29 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 50 491,73 грн, інфляційні втрати у розмірі 22 896,20 грн, 3 % річних у розмірі 4 548,36 грн, та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, 16 березня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено укладеного угоду № 200243738 щодо кредитування. Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 28 450 грн. Відповідач зобов`язання у встановлений строк не виконав.

20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав вимоги за кредитним договором, укладеним між позичальником та ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору від 20 липня 20220 року № 7_БМ. Станом на 04 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає

50 491,73 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 16 454,15 грн, заборгованість за відсотками - 34 037,58 грн.

Також позивачем нараховано інфляційні втрати, що складають 22 896,20 грн та 3 % річних у розмірі 4 548,36 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач - ТОВ «Діджи Фінанс», просить позов задовольнити, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 77 936,29 грн та судові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

19 лютого 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» подало заяву про усунення недоліків та надало документ про сплату судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

15 березня 2024 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, у якому відповідач вказав, що на підставі пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 01 березня

2020 року по останній календарний місяць (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби споживач звільняється від відповідальності за таке прострочення, в тому числі, але не виключно, від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язань за таким договором. Також вказав на пропуск позивачем строку позовної давності за вказаними вимогами.

У зв`язку із вказаним у задоволенні позову просив відмовити.

Строки для подання відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладеного угоду

№ 200243738 щодо кредитування. В матеріалах справи міститься Заява (оферта) від 16 березня

2015 року № 200243738, в якій міститься підпис відповідача по справі. Крім того, відповідач був ознайомлений з тарифами по продукту та з умовами кредитування, на вказаних документах містяться підписи останнього. Згідно наявної розписки від 16 березня 2024 року, відповідач отримав платіжну картку, на підставі договору про надання та користування платіжної картки від 16 березня 2015 року

№ 200243738.

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 50 000,00 грн, з встановленим строком користування з 12 місяців (з 16 березня 2015 року по 16 березня 2016 року), а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що вказані обставини відповідачем ОСОБА_1 не заперечуються.

Також до матеріалів справи долучено виписку по особовим рахункам за період з 23 травня

2016 року по 27 липня 2020 року

20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору від 20 липня

2020 року № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, де за цим Договором в порядку та на умовах, визначені в Договорі, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Божників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами.

На підтвердження заборгованості відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» надало розрахунок, за яким заборгованість відповідача станом на 04 січня 2024 року, складає 50 491,73 грн, з яких: 16 454,15 грн заборгованість за кредитом; 34 037,58 грн заборгованість за відсотками.

До матеріалів справи також додано виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року.

20 липня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ. Відповідно до умов цього договору відбулося відступлення права вимоги за певним переліком кредитних договорів.

Заборгованість у розмірі 50 491,73 грн розрахована станом на дату укладання до договору факторингу від 20 липня 2020 року № 7_БМ, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Оскільки 23 травня 2016 року згідно із рішенням Правління Національного Банку України

№ 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Надані виписки з особових рахунків сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.

За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно із додатком 1 до договору про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року

№ 7_БМ, Банком було відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» суму простроченої заборгованості, яка виникла у зв`язку із порушенням відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання перед Банком, а саме: умов Кредитного договору від 16 березня 2015 року № 200243738 щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Згідно із статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від

23 вересня 2015 року у справі № 6-979ц15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2022 року на адресу відповідача було надіслано претензію про сплату заборгованості за кредитним договором в строк до 31 січня 2023 року у розмірі 50 491,73 грн, з яких: 16 454,15 грн - заборгованість за кредитом, 34 037,58 грн - заборгованість за відсотками.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідачем факт отримання коштів не спростовано, доказів погашення кредитної заборгованості суду не надано, власного розрахунку заборгованості за кредитним договором не надано. Також, відповідачем не заявлено заперечень стосовно заміни кредитора у зобов`язанні.

Однак, із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач, звертаючись з відзивом на позовну заяву, просив суд у позові ТОВ «Діджи Фінанс» відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності пред`явлення позовних вимог.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вже зазначалось, між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року № 7_БМ.

До ТОВ «Діджи Фінанс» від ПАТ «Банк Михайлівський» перейшли права та обов`язки тільки за визначеним переліком кредитних договорів, тобто ТОВ «Діджи Фінанс» не є правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський» за всією діяльністю банку.

Із матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором від 16 березня 2015 року

№ 200243738, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , останньому були надані у користування кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 50 000,00 грн на строк з 16 березня 2015 року по 16 березня 2016 року.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту, ПАТ «Банк Михайлівський» мав право від дня завершення строку кредиту,

16 березня 2016 року, та протягом наступних трьох років, звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права. Однак, вказаним правом не скористався. Відтак, загальний строк позовної давності сплинув 16 березня 2019 року.

Отже, уклавши договір відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року № 7_БМ, позивач набув права вимоги щодо відповідача по спірному кредитному договору, але пропустив строк позовної давності на пред`явлення позову до відповідача, оскільки такий строк був пропущений попереднім кредитором.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто позивач, як набувач прав кредитора (новий кредитор), за певної обачності мав реальну можливість дізнатися про пропуск строку позовної давності станом на час укладення договору відступлення прав вимоги.

Таким чином, позивач міг передбачити обсяг прав, що перейде до нього в разі укладення договору про відступлення права вимоги, однак не здійснив достатньої належної обачності при укладенні договору.

При цьому, з позовною заявою ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду лише 08 лютого

2024 року.

Позивач вказує, що причини пропуску строку позовної давності є обґрунтованими та строк позовної давності останнім було пропущено саме з поважних причин. 16 березня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено кредитний договір № 200243738. Далі, 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору від 20 липня 2020 року № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. Крім того, оригінали документів, а саме: кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20 липня 2020 року, були отримані позивачем лише на початку 2023 року.

Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів, на переконання позивача призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови, що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Суд вважає, що наведені вище обставини, не дають підстав для поновлення або не застосування строку позовної давності з урахуванням викладеного вище.

Посилання позивача на Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті

106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє станом на дату ухвалення рішення, та, як наслідок продовження строків позовної давності, не змінює обставин справи. Вказані події виникли після 16 березня 2019 року, тобто, після спливу загального строку позовної давності за кредитним договором від 16 березня 2015 року № 200243738.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України ід 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Керуючись статтями 2, 5, 10, 12, 258-259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи в , адреса місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 08 жовтня 2024 року.

Суддя О.О. Хромова