КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-з/824/597/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Київ

Справа № 757/12549/20-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правову допомогу,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн проперті групп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державного підприємства «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договорів,

встановив:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн проперті групп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державного підприємства «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсними результатів електронного аукціону та договорів - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду в частині розподілу судових витрат, представник відповідача ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» - Каравасілі Х.М. звернулась із апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Юкрейн Проперті Групп», яка подана представником Каравасілі Х.М. - задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року - скасовано в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп» у відшкодуванні судових витрат та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

15 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Окунєв І.С. звернувся з заявою, в якій просить ухвалити додаткову постанову про стягнення з ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Посилався на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу визначені умовами договору № б/н про надання правової допомоги від 08 січня 2024 року; актом наданих послуг № 1 від 19 січня 2024 року згідно з договором № б/н про надання правової допомоги від 08 січня 2024 року; позивачем було сплачено витрати, необхідні для надання правничої допомоги.

Вказував, що результати розгляду апеляційної скарги ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» ( з позивача стягнуто 5000 грн. із заявлених відповідачем 20 000 грн.) є підставою для покладання на вказаного відповідача витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Від представника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - Щербатюк Н.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Просив вирішити питання згідно чинного законодавства.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення відсутні, враховуючи наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п.6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.п. б), в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом вищевказаних норм, розподіл судових витрат здійснюється судом при ухваленні рішення по суті заявленого позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі закриття провадження чи залишення позову без розгляду, - в порядку, передбаченому ст. 142 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Юкрейн проперті групп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ДП «ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ», в якому просив:

- визнати недійсними результати аукціону за лотом №Q80773b17389, що є правом вимоги за кредитним договором №0244/08/01-Nv від 04 червня 2008 року, що відбувся 26 вересня 2017 року за участю ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та громадянина ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір №775-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 жовтня 2017 року,

- визнати недійсним договір від 10 жовтня 2017 року про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Також вказаним рішенням представнику відповідача ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» було відмовлено у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат, а саме стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням в частині вирішення питання про судові витрати, представник ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» - Каравасілі Х.М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати в частині вирішення питання про судові витрати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юкрейн Проперті Груп» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Юкрейн Проперті Групп», яка подана представником Каравасілі Х.М. - задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року - скасовано в частині відмови ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» у відшкодуванні судових витрат та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

У заяві про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення судових витрат з ТОВ «Юкрейн Проперті групп» на користь ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн., представник позивача ОСОБА_2 вказує, що результати розгляду апеляційної скарги, тобто лише її часткове задоволення, надають підстави позивачу просити про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Проте такі доводи заяви колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Розподіл судових витрат здійснюється судом за результатами розгляду справи згідно з правилами ст. 141-142 ЦПК України, при цьому порядок розподілу судових витрат частинами1, 2 ст. 141 ЦПК України ставиться в залежність від того, чи задоволено позовні вимоги повністю або частково, чи у задоволенні позову відмовлено, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Таким чином, вищевказаними процесуальними нормами передбачено загальний порядок розподілу судових витрат, який залежить від того, чи задоволено позовні вимоги повністю або частково, чи у задоволенні позову відмовлено.

У даній справі предметом апеляційного перегляду було лише окреме процесуальне питання - щодо розподілу судових витрат, а не вирішення справи по суті спору.

Рішення Печерського районного суду від 19 липня 2023 року по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в апеляційному порядку не переглядалось та вирішення апеляційної скарги ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» на чинність рішення суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову не вплинуло.

Таким чином, постанова Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року не вирішує, не змінює спір сторін по суті, не вирішує вимоги, не досліджені у судовому засіданні щодо спору по суті, що є підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 13 березня 2024 року у справі № 711/2741/20, оскарження додаткового судового рішення не є окремим судовим розглядом спору по суті, а прямо залежить від розгляду основної справи, тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат за наслідками перегляду додаткового рішення ("розподіл витрат на правничу допомогу за участь у розгляді питання про розподіл витрат на правничу допомогу"), яким вже вирішено питання розподілу судових витрат, є необґрунтованим та не відповідає критерію розумної необхідності, і загалом суперечить змісту процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.

Отже, враховуючи загальне правило розподілу судових витрат: у разі задоволення позову - судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача , апеляційним судом не встановлено підстав для стягнення із відповідача ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат, які понесені позивачем у зв`язку з розглядом апеляційним судом апеляційної скарги відповідача на рішення суду в частині розподілу судових витрат, адже у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції відмовив і таке рішення сторони не оскаржували.

Скасування рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, з частковим задоволенням заяви представника відповідача та стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Юкрейн Проперті Груп» витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. ( при тому як представник відповідача просив стягнути 20 000 грн.), колегія суддів не вважає є підставою для стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача, оскільки часткове задоволення заяви відповідача та стягнення судових витрат не у повному обсязі не створює підстав, передбачених п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що процесуальні підстави для ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на рішення суду в частині розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270, 268, 367, 368, 381 - 383 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 04 жовтня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.