Справа № 161/3528/24
Провадження № 2/161/4213/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2024 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2024 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.11.2011 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився.

Відповідач та його представник просили провадження у справі закрити, оскільки позивач вже звертався до суду з тим же предметом і з тих самих підстав.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2017 року у цивільній справі № 161/14256/16-ц задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03.11.2011 року в розмірі 84 679,57 грн., а також судовий збір в розмірі 1 378 грн. Рішення суду набрало законної сили.

У свою чергу, як вже зазначалося, предметом даного спору є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 03.11.2011 року.

Тобто, сторони, предмет та підстави позову в справах № 161/14256/16-ц та № 161/3528/24 є тотожними.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторонами, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Підстава для закриття провадження у справі визначена п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону, предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18).

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 25.07.2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначив, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити в зв`язку з наявністю рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2017 року, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 03 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В. П. Пушкарчук