Справа № 553/1513/24
Провадження № 2/553/976/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.10.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря - Чемерис І.І.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кривченка В.І.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Балабанова Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

09.05.2024 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у загальному розмірі 41645,78 грн., яка складається з: 21645,78 грн. відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 20000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також стягнення підтверджених судових витрат у розмірі 7000 грн. у вигляді витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.02.2024 о 12:25 в м. Полтава на вул. Небесної Сотні, буд. 86 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1 , під час руху та її зміні, не переконавшись в безпеці руху, порушив вимоги п. 10.1 ПДР України в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем «Fiat Fiorion», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням внаслідок чого належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень та йому завдано матеріальної та моральної шкоди. У відповідності до складеного 08.02.2024 на місці настання дорожньо-транспортної пригоди Європротоколу, вину у скоєні пригоди визнав водій автомобіль Volkswagen Passat - ОСОБА_2 Транспортний засіб марки «Fiat Fiorion», д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому.

Відповідно до вказаного відповідачем страхового полісу № 218957420, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», була застрахована в ПАТ «СК «Уніка». Виконуючи вимоги ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 до страховика були надані всі документи для отримання страхового відшкодування у разі складення Європротоколу та ПАТ «СК «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування на його користь в розмірі 22875,38 грн. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218957420 передбачено франшизу в розмірі 3200,00 грн., яка відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водієм автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_2 була компенсована на його користь в повному розмірі передбаченої франшизи.

Вказав, що відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для визначення вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу у результаті скоєного відповідачем ДТП, звернувся до сервісного центру ТОВ «АВТОСЕРВІС-АЛЬЯНС», що за адресою: м. Полтава, вул. Харківське шосе, буд. 29 та надалі, з метою підтвердження завданого матеріального збитку із пошкодженням мого автомобіля (оцінки) маю намір звернутися до відповідної особи/установи.

Згідно рахунку на оплату № БУХ00000380 від 12.02.2024 вартість проведення ремонтно-відновлювальних робіт необхідних для відновлення мого автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 становить 47 721,16 грн., що є фактичним розміром нанесеної йому відповідачем майнової шкоди. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди, а саме вартістю необхідною для проведення ремонтно-відновлювальних робіт його автомобіля та виплаченою страховою сумою і франшизою, становить 21 645,78 грн. (47721,16 грн. - 22875,38 грн. - 3200,00 грн.)

Оскільки вина відповідача щодо пошкодження його транспортного засобу повністю встановлена складеним на місці ДТП Європротоколом, а отримане страхове відшкодування не в повній мірі покриває вартість проведення ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення автомобіля «Fiat Fiorino», д.н.з. НОМЕР_2 , підтверджений вищевказаним рахунком, вважає, що саме для повного відшкодування шкоди з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 21645,78 грн.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати йому і моральну шкоду, з урахуванням нервового стресу завданого йому внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача, внаслідок чого він зазнав душевних страждань при ДТП. Зауважив, що через пошкодження у даній ДТП свого автомобіля втратив можливість користуватися ним у повсякденному житті та раціонально і ефективно у належному безаварійному стані використовувати його для себе та своєї сім`ї. Після вказаних подій з пошкодженням його автомобіля, його стан здоров`я різко погіршився та він вимушений був проходити стаціонарне лікування у лікувальному закладі з 26.02.2024 по 07.03.2024. В даному випадку моральна шкода полягає у його душевних стражданнях через пошкодження автомобіля, який він протягом тривалого часу не може належним чином відновити. Також був порушений йому нормальний спосіб життя. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.05.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

27.05.2024 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що в додатках до позовної заяви наявний акт узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) № 3/1 від 29.02.2024 року, укладений між Страховиком та ОСОБА_1 . Відповідно до п.4. вказаного акту: «Заявник (тобто ОСОБА_1 ) визнає, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь - яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/або особи винної у ДТП мати не буде. При цьому у п.5 вказаного акту заявник ( ОСОБА_1 ) вказує, що він ознайомлений з вимогами цивільного законодавства, є дієздатною особою, перебуває при здоровому умі, ясній пам`яті та діє добровільно, без ніякого примусу та розуміє значенні своїх дій їх та правових наслідків. Посилається на правову позицію КЦС ВС, що викладена у постанові від 06.10.2021 по справі № 362/3043/18. Вказує, що коли розмір страхового відшкодування визначається за домовленістю між потерпілим та страховиком без проведення експертизи, на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на думку колегії суддів, оскільки pacta non obligent nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому коли існує домовленість між двома сторонами, не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору. Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 UK України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961 - IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Таким чином згідно з волевиявленню ОСОБА_1 , стягнути з нього в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 21 645 грн. неможливо і тому просить відмовити позивачу в задоволенні його вимог. Заявлені вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди також не підлягають до задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.6 вказаної норми доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодного належного доказу відповідно до ст. 77 ЦПК України суду не надано. В матеріалах справи знаходиться виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1635 від 07 березня 2024 року. З неї вбачається, що 26.02.2024 року проведена операція: «Розсічення колоїдного рубця лівої підколінної ділянки». Дані про те, що позивач був травмований в дорожньо-транспортній пригоді 08.02.2024 року відсутні і його звернення через 18 діб до лікаря ніяким чином не підтверджує причинний зв`язок між пригодою, травмуванням та моральною шкоду. Нічим не підтверджено посилання позивача на заподіяння йому душевних страждань внаслідок зіткнення транспортних засобів, а загальні фрази зі ст. 23 ЦК України не є належними доказами, тому вважає у суду є усі законні підстави відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позов і в цій частині. Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу то вважає, що відмова в задоволенні позову є також підставою для відмови в стягненні грошових коштів і в цій частині.

03.06.2024 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому він вказує, що з вказаним відзивом відповідача, повністю не погоджується. Мотиви відхилення відзиву на позов наступні. Вважаю, що відповідач не навів обґрунтованих заперечень на позовну заяву та не вказав належних доказів і нормативно-правових актів та існуючої судової практики за якої б позовні вимоги не можуть бути задоволені судом на його користь. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 21 645 грн не можливо задовольнити, посилаючись на акт узгодження страхового відшкодування № 3/1 від 29.02.2024 між ним та Страховиком та правову позицію КЦС ВС у постанові від 06.10.2021 по справі №362/3043/18. Зазначає, що відповідач не врахував, що саме у спірних правовідносинах діє принцип повного відшкодування шкоди, який закріплений у ст. 1166 ЦК України, та реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Відповідно до зазначених норм особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Саме тому у позовних вимогах ним було зазначено, що внаслідок пошкодження автомобіля «Fiat Ріогіпо», д.н.з. НОМЕР_2 , у даній ДТП, він звернувся у відповідності до чинного законодавства до Страховика і отримав страхове відшкодування, але його було недостатньо для повного відшкодування шкоди, тому й звернувся до відповідача ОСОБА_2 як особи, яка завдала шкоди, згідно зі статтею 1194 ЦК України. Зауважує на існуючі правові позиції щодо застосування норми ст. 1194 ЦК України у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц; від 21.12.2022 у справі № 369/13458/20; від 09.11.2022 у справі № 366/2985/19; від 09.11.2022 у справі № 497/470/2021; від 28.09.2022 у справі № 727/182/21; від 21.09.2022 у справі № 486/716/20; від 14.09.2022 у справі № 441/756/18; від 14.09.2022 у справі № 520/7996/18; від 17.08.2022 у справі № 761/15232/18; від 08.06.2022 у справі № 757/20129/16-ц; від 25.05.2022 у справі № 503/1597/16-ц; від 16.02.2022 у справі № 242/1930/21; від 16.02.2022 у справі № 725/1670/18; від 16.02.2022 у справі № 709/370/20; від 16.02.2022 у справі № 363/5092/18; від 09.02.2022 у справі № 567/881/18; від 26.01.2022 у справі № 204/5403/18.

З огляду на вказане безпідставними є посилання відповідача на правову позицію КЦС ВС у постанові від 06.10.2021 по справі № 362/3043/18, як на підставу для відмови у задоволенні позову. Із обставини справи, які викладені у постанові КЦС ВС від 06.10.2021 у справі № 362/3043/18 та покладено в основу відзиву на позов, є зрозумілим, що вони не є аналогічними обставинам суті позову, оскільки, у зазначеній справі, йдеться про покладення на заподіювача шкоди обов`язку доказування розміру суми, яку він має відшкодувати у разі недостатності суми страхового відшкодування.

Вважає безпідставними пояснення відповідача в частині відсутності належних доказів спричинення йому моральної шкоди. Належні докази та підстави заподіяння відповідачем моральної шкоди ним аргументовано викладені у позовній заяві. У відзиві на позовну заяву відповідач не навів належної законної аргументації за якою б йому слід було б відмовити у передбачених законодавством витратах на правову допомогу. Відповідач не навів належної і обґрунтованої аргументації за якої б слід було відмовити йому у задоволенні позовних вимог.

12.06.2024 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог разом з уточненою позовною заявою від 10.06.2024 в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у загальному розмірі 40781,89 грн., яка складається з: 20781,89 грн. відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 20000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, а також стягнення понесених судових витрат у розмірі 15000 грн., яка складається із: витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн, витрат на проведення експертного висновку в сумі 8000 грн. До уточненої позовної заяви додано висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі № 553/1513/24 зареєстрованої у Ленінському районному суді м. Полтави за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди № 11/24, складеного 09.06.2024 судовим експертом Баранковим В.О.

В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що у первинній редакції позову вказував, що для підтвердження завданого матеріального збитку, має намір звернутися до відповідної особи, що й було зроблено після ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Згідно висновку експерта № 11/24, складеного 09.06.2024 судовим експертом Баранковим В.О., вартість відновлювального автомобіля «Fiat Fiorino Qubo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП, яка сталася 08 лютого 2024, становить 46857,27 грн. З урахуванням висновку судового експерта № 11/24 від 09.06.2024, різниця між фактичним розміром шкоди, а саме вартістю необхідною для проведення відновлювального ремонту його автомобіля та виплаченої йому страховою сумою і франшизою, становить 20 781,89 грн. (46857,27 грн. - 22 857,38 грн. - 3200,00 грн.), що є фактичним розміром матеріальної шкоди завданої відповідачем ОСОБА_2 внаслідок ДТП.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 31.07.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (зменшення позовних вимог) від 10.06.2024 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

05.08.2024 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, який аналогічний за своїм змістом до відзиву від 27.05.2024.

12.08.2024 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на уточнену позовну заяву, яка аналогічна за своїм змістом до відповіді на відзив від 03.06.2024.

Позивам ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у відповіді на відзив просив врахувати наведені в ній підстави та задовольнити у повному обсязі позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кривченко В.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив. Також зазначив, що дійсно 29.02.2024 укладено акт узгодження розміру страхового відшкодування з ПрАТ «СК УНІКА», узгоджений розмір страхового відшкодування у 22 875,38 було виплачено позивачу, також франшиза у розмірі 3200,00 грн. була компенсована відповідачем у повному обсязі. В подальшому встановлено, що вказаної суми страхового відшкодування недостатньо для здійснення відновлювального ремонту, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, сума у розмірі 20 781,89 грн. підлягає стягненню з відповідача. На питання вказав, що тілесних ушкоджень в наслідок ДТП, яка сталася 08 лютого 2024, позивач не отримував, а проходження лікування було заплановане та не пов`язане з ДТП, однак у зв`язку із погіршенням стану здоров`я внаслідок ДТП, позивач був вимушений проходити стаціонарне лікування раніше запланованого терміну. Також зазначив, що не потребує часу для ознайомлення з документами наданими представником відповідача в судовому засіданні на підтвердження понесених витрат відповідача на професійну правничу допомогу та просив відмовити відповідачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив цивільну справу розглядати за його відсутності та за участю його представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Балабанов Л.К. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві, посилався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 та вказав, що з урахуванням ліміту відшкодування (страхової суми) ОСОБА_2 не є належним відповідачем. Також вказав, що з урахуванням наявного акту узгодження розміру страхового відшкодування, з огляду на позицію Верховного Суду у поставі від 06.10.2021 по справі № 362/3043/18 стягнення з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоду в заявленому розмірі неможливо та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди не доведені та не підтверджені жодним доказом. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що відмова у задоволенні позову є також підставою для відмови в стягненні грошових коштів і в цій частині.

Також в судовому засіданні представник відповідача надав для долучення до матеріалів справи докази на підтвердження понесених витрат відповідачем на професійну правничу допомогу та просив стягнути з позивача на користь відповідача вказані витраті в сумі 20000,00 грн.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності і взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченнями № НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 .

08 лютого 2024 року о 12 год. 25 хв., на АДРЕСА_1 водій автомобіля Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 під час виїзду з місця стоянки допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Fiorion», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Так, з 19 вересня 2011 вступив в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI, яким запроваджено механізм спрощеного оформлення дорожньо-транспортних пригод з незначними наслідками, шляхом складання Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Повідомлення про ДТП (Європротокол) спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол».

Порядок заповнення повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди передбачено Інструкцією щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженою Протоколом президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 №274/2011.

Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі втрати або використання бланку Європротоколу, новий бланк видається страховиком безоплатно на підставі письмової заяви.

Пунктом 33.2 статті 33 вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 108, з 10.07.2022 року максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України становить в розмірі 80000 гривень на потерпілого.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, водії-учасники ДТП мали поліси автоцивільної відповідальності.

Так, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом № 218957420, а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat Fiorion», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , була застрахована ПАТ«НАСК «Оранта» за полісом АТ № 4231473.

Як встановлено матеріалами справи, 08 лютого 2024 учасниками ДТП на місці події було складено повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди в паперовому вигляді, на спеціальному бланку. У вказаному повідомленні зазначена фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальників згідно наявних у них полісів, схематичне зображення ДТП та зазначені учасниками ДТП видимі пошкодження їх транспортних засобів. У вказаному повідомленні сторони ДТП не мали один до одного зауважень щодо обставин події, викладених ними в Європротоколі. На час дорожньо-транспортної пригоди травмованих чи загиблих людей не встановлено, водії-учасники ДТП мали поліси автоцивільної відповідальності, не мали один до одного претензій щодо вживання наркотичних, алкогольних або лікарських засобів та обидва були згодними з обставинами події, викладеними ними в Європротоколі.

ОСОБА_1 08.02.2024 звернувся до Голови правління ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою на виплату страхового відшкодування № 3/1, складеною в електронній формі та підписаною електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Актом 47523 огляду транспортного засобу, складеного 12.07.2024 аварійним комісаром Свіренко Є.М. у присутності власника ОСОБА_1 та учасника ДТП ОСОБА_2 , зафіксовано характер отриманих у результаті ДТП пошкоджень транспортного засобу «Fiat Fiorion», д.н.з. НОМЕР_2 .

Ремонтною калькуляцією № від 28.02.2024 встановлено перелік робіт та їх вартість по відновленню автомобіля «Fiat Fiorino», держ. номер НОМЕР_2 , та визначена вартість ремонту, що становить 26075,38 грн.

29.02.2024 ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_1 уклали акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) № 3/1.

Так, згідно акту, сторони, керуючись ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уклали цей Акт узгодження розміру страхового відшкодування (угоду про відшкодування матеріальної шкоди) № 3/1 за полісом N2 218957420 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі за текстом Поліс № 216957420).

Як вбачається з пунктів 1-5 акту: страховик визнає дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 08.02.2024 року за участю транспортного засобу «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , страховим випадком за Полісом № 218957420. Сторони погодили та визнають, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, визначеного у п. 1 цього Акту становить 22 875,38 грн. Погоджений Сторонами розмір страхового відшкодування, визначений в п. 2 цього Акту підлягає до виплати Заявнику протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня підписання цього Акту за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування і перераховується Страховиком шляхом на картковий рахунок Заявника). Заявник визнає, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/або особи зимної у вчиненні ДТП мати не буде. Заявник визнає, щодо підписання цього Акту попередньо ознайомлений з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, є дієздатною особою, перебуває при здоровому умі, ясній пам`яті та діє добровільно без будь-якого примусу, як фізичного, так і морального, а також розуміє значення своїх дій та їх правові наслідки.

Відповідно до Страхового акту/наказ № 3/1 від 01.03.2024 ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок. На підставі цього Акту та Полісу ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування ОСОБА_1 згідно розрахунку у розмірі 22875,38 грн. наступним чином: 22875,38 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок клієнта IBAN ОСОБА_1 . Документи, що надійшли з цього приводу до ПрАТ «СК «УНІКА» і підтверджують факт настання страхової події та суму збитку додані до справи.

З виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) за договором SAMDNFF63 від 31.10.2013 за період 04.03.2024 - 04.03.2024 вбачається, що 04.03.2024 ОСОБА_1 перераховано ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування 22875,38 грн.

Крім того, згідно виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) за договором SAMDNWFC7 від 27.01.2016 за період 12.02.2024 - 12.02.2024 ОСОБА_1 перераховано ОСОБА_2 франшизу за ДТП 08.02.2024 в сумі 3200,00 грн.

Для визначення вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу у результаті скоєного відповідачем ДТП, позивач звернувся до сервісного центру ТОВ «АВТОСЕРВІС-АЛЬЯНС».

Згідно рахунку на оплату № БУХ00000380 від 12.02.2024 ОСОБА_1 сплачено ТОВ «АВТОСЕРВІС-АЛЬЯНС» 47721,16 грн. на підставі основного договору за товари (роботи, послуги): фарба комплект - 3800,00 грн., метизи - 617,50 грн., двері передні ліві - 26459,40 грн., накладка ліва - 1710,00 грн., петля двері - 1472,50 грн., мийка - 255,36 грн., підбір фарби - 638,40 грн., двері передні ліві - заміна - 2553,80 грн., двері передні ліві - фарбування - 4468,80 грн., крило передне ліве - з/в - 1276,80 грн., крило переднє ліве - фарбування - 4468,80 грн.

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, позивач отримав вказаний рахунок, однак ремонт не було проведено та оплата не була здійснена. Вказані дії позивач зробив для визначення вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт.

27.03.2024 позивачем направлено відповідачу претензію про відшкодування заподіяної шкоди, яка отримана останнім відповідно до трекінгу 02.04.2024, в якій зазначив, що страхове відшкодування не в повній мірі покриває понесені витрати, та вважаю що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між виплаченою страховою виплатою та реальними витратами, що передбачаються ним на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю. Так, ним отримана страхова виплата у сумі 22 875,38 грн. Крім того, відповідачем була виплачена франшиза в розмірі 3 200,00 грн. Однак, звернувшись після страхової виплати для проведення ремонтно відновлювальних робіт свого автомобіля до ТОВ «АВТОСЕРВІС-АЛЬЯНС» у м. Полтава вул. Харківське шосе, 29, згідно рахунку на оплату № БУХ00000380 від 12.02.2024 вартість відновлювального ремонту пошкодженого його автомобіль становить 47 721,16 грн. Тобто, різниця між матеріальним збитком та виплаченою страховою сумою і франшизою, становить 21 645,78 грн. (47 721,16 грн. - 22 875,38 грн. - 3 200,00 грн.), яку він просив відшкодувати не пізніше 14 календарних днів з моменту отримання претензії.

Відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі № 553/1513/24 зареєстрованої у Ленінському районному суді м. Полтави за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди № 11/24, складеного 09.06.2024 судовим експертом Баранковим В.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Fiat Fiorino Qubo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження в результаті пошкодження в ДТП, яка сталася 08 лютого 2024, станом на дату ДТП становить 31925,04 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ «Fiat Fiorino Qubo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент ДТП, яка сталася 08 лютого 2024, станом на дату ДТП, становить 46857,27 грн.; ринкова вартість КТЗ «Fiat Fiorino Qubo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на момент ДТП, яка сталася 08.02.2024, станом на дату ДТП, становить 362121,31 грн.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Положеннями частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Passat», держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом № 218957420.

Відповідно до вимог п.2 ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик та ОСОБА_1 29.02.2024 р. уклали угоду про узгодження розміру страхового відшкодування в сумі 22 875,38 грн. (а.с. 26), зазначена сума була перерахована ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною випискою ПриватБанк по платіжній картці позивача (а.с.32), франшиза у розмірі 3200,00 грн. була компенсована відповідачем на користь позивача у повному обсязі (виписка Приватбанк - а.с. 33).

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення двостороннього договору про врегулювання страхового випадку, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки рacta non obligan nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 22825,38 грн. та франшизи. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача, загальний розмір який становить 20 781,89 грн.

Оскільки позивач погодився з розміром страхового відшкодування, визначеним страховою компанією відповідача, що підтверджується фактом отримання ним грошових коштів у визначеній страховиком сумі (у межах ліміту страхового відшкодування) та відсутністю належних і допустимих доказів незгоди з такою сумою, а чинне законодавство передбачає право потерпілого на звернення до винної у ДТП особи у разі, коли розмір завданої майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків, оскільки сума збитків не перевищує ліміту страхового відшкодування.

Вказаного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №520/10265/16 (провадження №61-15695св18).

Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, оскільки розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, то підстав для покладення відповідальності за заподіяну шкоду на страхувальника - заподіювача шкоди, немає, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Такий висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного суду від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, провадження № 61-8812св21.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19).

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також, згідно з абзацом другим п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як зауважив Верховний Суд у своїй постановах від 18.12.2020 року у справі № 686/25718/10 та від 30.12.2020 року у справі № 482/48/19, причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності, виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Суд звертає увагу на те, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Рішення ЄСПЛ є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При встановленні факту моральної шкоди суд керується критеріями загальнолюдських цінностей, на чому неодноразово наголошував у власних рішеннях ЄСПЛ.

Як визначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case of ABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI) моральна шкода, з огляду на її природу, не завжди може бути предметом чіткого доведення. Більш того, право на відшкодування, з урахуванням практики ЄСПЛ, повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та ЄСПЛ з України.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує наступне.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди позивачем до позову приєднано виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1635 КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі хірургічного відділення № 1 з 26.02.2024 по 07.03.2024 з діагнозом: інфіковані тривало незагоюючі рани лівої нижньої кінцівки, операція 26.02.2024 розсічення колоїдного рубця лівої підколінної ділянки. Аутодермопластика в ділянці ран лівої нижньої кінцівки.

Однак надані позивачем докази на підтвердження погіршення стану здоров`я не можуть бути прийняті судом до уваги при визначенні розміру моральної шкоди, так як не доведено причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та необхідністю проходження лікування позивачем.

Більш того, як пояснив в судовому засіданні представник позивача проведене оперативне втручання позивачу не пов`язане з дорожньо-транспортною пригодою.

Суд погоджується, що позивач ОСОБА_1 , який є інвалідом другої групи, зазнав душевних страждань, які спричинені протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 та пошкодженням його майна, він не міг певний час користуватися належним йому транспортним засобом, був обмежений у швидкому пересуванні, змушений був витрачати додаткових зусиль на організацію свого життя. Суд, оцінивши обставини справи, зважаючи на тривалість та характер моральних переживань, доходить до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 компенсації завданої моральної шкоди, а саме у розмірі 8000 грн., що, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності і справедливості, виваженості та справедливості, а також з огляду на те, що розмір моральної компенсації має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, ,зважаючи на тривалість та характер моральних переживань. Компенсація за спричинену моральну шкоду підлягає стягненню з особи, яка її завдала.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 7000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. позивачем надано:

- копію Договору на надання правових (юридичних послуг) від 08.03.2024, укладеного між ТОВ «Юридична компанія ДТП» в особі адвоката Кривченка Володимира Івановича та ОСОБА_1 ;

- розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги згідно Договору № 08/03/2024 від 08.03.2024;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3873 від 22.06.2021;

- акт здачі-прийняття виконаних правових (юридичних послуг) згідно Договору № 08/03/2024 від 03.05.2024;

- платіжні інструкції № 0.0..1 від 08.03.2024 та № 0.0..1 від 18.04.2024.

Договором на надання правових (юридичних послуг) від 08.03.2024 визначено, що предметом даного Договору є Виконавці вивчають надані Замовником документи з приводу заподіяння матеріальної (моральної) шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 у ДТП 08.02.2024 в м. Полтава з вини водія автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 за страховим випадком за Полісом № 218957420, визначають і узгоджують із Замовником правову позицію для забезпечення відшкодування шкоди, готують і надають звернення ( в електронному вигляді ) до Страховика за Полісом № 218957420 щодо здійснення страхової виплати Замовнику; готують і надають Замовнику досудову претензію для звернення до винного в ДТП- ОСОБА_2 , у разі необхідності здійснюють представництво інтересів Замовника у Страховика за Полісом № 218957420; Складають та надають Замовнику позовну заяву для звернення до суду у цивільному судочинстві (за місцем проживання Відповідача) про стягнення матеріальної шкоди завданої винуватцем ДТП, у разі необхідності здійснюють представництво інтересів Замовника при розгляді цивільної справи в суді.

Згідно п. 4.1 Договору на надання правових (юридичних послуг) від 08.03.2024 Винагорода (гонорар) за всі дії Виконавця пов`язані з виконанням цього Договору, розраховується з огляду на: характер, тривалість відносин Виконавця та Замовника, а також час знаходження Виконавця в суді, правоохоронних органах та інших органах і установах, час на дорогу, побачення з Замовником, вивчення документів і нормативної бази, підготовку документів, обсяг виконаної роботи, складність або незвичайність поставленого завдання, професійну кваліфікацію, необхідну для належного вирішення питання, відмови від ведення інших справ, викликаний прийняттям доручення, розміру винагороди, яка зазвичай стягується в даній місцевості за подібні послуги, досягнутий результат, термін виконання роботи, встановлений Замовником або викликаний обставинами, досвід, репутацію і здатності адвоката, фінансовий стан Замовника, інші істотні обставини та принципи розумності.

Як вбачається з розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги згідно Договору № 08/03/2024 від 08.03.2024, складеного ТОВ «Юридична компанія ДТП» в особі адвоката Кривченка В.І. та ОСОБА_1 Виконавець після повної оплати Замовником розрахунку вартості надання кожної правової (юридичної) послуги, надає Замовнику правові (юридичні) послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги від «08» березня 2024 року, а Замовник приймає надані послуги. Вартість послуг вказаний в п.1 цього Розрахунку: Вивчення документів, надання консультації, узгодження правової позиції з приводу заподіяння матеріальної (моральної) шкоди внаслідок пошкодження автомобіля Замовника - «Fiat Fiorino» д.н.з. НОМЕР_2 у ДТП 08.02.2024 в м. Полтава з вини водія автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 за страховим випадком за Полісом № 218957420. Підготовка і надання звернення до Страховика за Полісом № 218957420 щодо здійснення страхової виплати Замовнику. Підготовка і надання Замовнику досудової претензії для звернення до винного в ДТП - ОСОБА_2 , представництво інтересів Замовника - 2000,00 грн.; Підготовка і, надання Замовнику позовної заяви для звернення до суду у цивільному судочинстві (за місцем проживання Відповідача) про стягнення матеріальної шкоди завданої винуватцем ДТП, у разі необхідності представництво інтересів Замовника при розгляді цивільної справи в суді - 5000,00 грн.

В акті здачі-прийняття виконаних правових (юридичних послуг) згідно Договору № 08/03/2024 від 03.05.2024, складеного ТОВ «Юридична компанія ДТП» в особі адвоката Кривченка В.І. та ОСОБА_1 , вказано, що Виконавець з «08» березня 2024 року по «03» травня 2024 року надав Замовнику правові (юридичні) послуги відповідно до Договору про надання правових (юридичних) послуг від «08» березня 2024 року, а Замовник прийняв надані послуги. Відповідно до п. 4.3 Договору про надання правових (юридичних) послуг від 08 березня 2024 року та розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги від 08.03.2024 року, кошти в сумі 7000 (семи тисяч) грн. 00 коп., «Замовник» сплатив «Виконавцю». Підписуючи акт здачі-прийняття виконаних правових (юридичних) послуг «Замовник» ОСОБА_1 підтверджує той факт, що умови Договору про надання правових (юридичних) послуг від 08 березня 2024 року за розрахунком гонорару виконані «Виконавцем» та сторони не мають будь-яких претензій один до одного з виконання вищевказаного Договору і розрахунку до нього.

Відповідно до платіжних інструкції № 0.0..1 від 08.03.2024 на суму 2000,00 грн. та № 0.0..1 від 18.04.2024 на суму 5000,00 грн. ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Юридична компанія ДТП» за договором надання правової допомоги згідно договору від 08.03.2024 всього 7000,00 грн

Так, представник відповідач просить стягнути з позивача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно відмовленим вимогам в розмірі 20000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн. відповідачем надано:

- копію Договору на надання професійної правничої допомоги № 12 від 30.07.2024, укладеного між адвокатом Балабановим Леонідом Кельмановичем та ОСОБА_2 ;

- акт виконаних робіт по договору № 12 від 05.08.2024;

- квитанцію № 12 від 30.07.2024;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1223657 від 10.06.2024.

Договором на надання професійної правничої допомоги № 12 від 30.07.2024 визначено, що предметом даного Договору є Клієнт доручає, а «Адвокат» приймає на себе представництво інтересів відповідача по цивільній справі про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП. В межах цього договору «Адвокат» зобов`язується здійснити представництво «Клієнта» та вчинити наступні дії: ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї - 3 год. вартість послуги 3 000 грн.; ознайомлення з уточненою позовною заявою та з заявою про зменшення позовних вимог - 2 год. вартість послуги 2000 грн.; ознайомлення з наявною судовою практикою по вказаній категорії цивільних справ-4 год. вартість послуги 3000 грн.; обговорення правової позиції з «Клієнтом» -1 год., вартість 1000 грн.; складання відзивів: на позовну заяву -3 год., вартість 5000 грн., та уточнену позовну заяву та заявою про зменшення позовних вимог 3 год., вартість 4000 грн.; участь у судових засіданнях по цивільній справі в суді першої інстанції - 2000 грн. Всього 20 000 грн.

В акті виконаних робіт по договору № 12 від 05.08.2024, складеного адвокатом Балабановим Л.К. та ОСОБА_2 зазначено, що «Клієнт» своїм підписом засвідчує, що «Адвокат» здійснив представництво «Клієнта» по цивільній справі, згідно договору № 12 від 30 липня 2024 року за позовом ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В межах цього договору «Адвокат» здійснив представництво «Клієнта» та вчинив/вчинить наступні дії: ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї - 3 год. вартість послуги 3 000 грн.; ознайомлення з уточненою позовною заявою та з заявою про зменшення позовних вимог - 2 год. вартість послуги 2000 грн.; ознайомлення з наявною судовою практикою по вказаній категорії цивільних справ-4 год. вартість послуги 3000 грн.; обговорення правової позиції з «Клієнтом» -1 год., вартість 1000 грн.; складання відзивів: на позовну заяву - 3 год., вартість 5 000 грн., та уточнену позовну заяву та заявою про зменшення позовних вимог 3 год., вартість 4000 грн.; участь у судових засіданнях по цивільній справі в суді першої інстанції - 2000 грн. Всього 20 000 грн.

Відповідно до квитанції № 12 від 30.07.2024 адвокатом Балабановим Л.К. прийнято від ОСОБА_2 гонорар 20000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року (справа № 922/1964/21), що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. При цьому саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Аналогічна правова позиція викладене у Додатковій постанові Верховного суду від 16.03.2023 року в справі № 927/153/22.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність витрат на правову допомогу до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ступеню складності судової справи, яка є малозначною та обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, з урахуванням критерію необхідності та неминучості вчинення відповідних дій, оскільки позов судом задоволено частково, витрати сторін з оплати правової допомоги покладаються на відповідача пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог, а на позивача пропорційно до розміру позовних вимог в задоволенні яких відмовлено.

Так, підлягають задоволенню позовні вимоги в сумі 8000,00 грн., тому пропорційно до задоволених позовних вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 1373,16 грн. на відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу (8000х7000/40781,89 = 1373,16 грн.), пропорційно до позовних вимог в задоволенні яких відмовлено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 16 076,69 грн. на відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу (32781,89х20000/40781,89 = 16076,69 грн.)

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, витрати на проведення експертного висновку в сумі 8000 грн. не підлягають відшкодуванню з відповідача.

Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову, судові витрати зі сплати судового збору (позовні вимоги про стягнення моральної шкоди) за ставкою станом на день пред`явлення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263- 265, 274, 279, ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1373 (одна тисяча триста сімдесят три) гривні 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 076 (шістнадцять тисяч сімдесят шість) гривень 69 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.10.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Представник позивача: адвокат Кривченко Володимир Іванович, РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: 37502, Полтавська область, м. Лубни, вул. Кононівська, буд. 142, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Представник відповідача: адвокат Балабанов Леонід Кельманович, адреса: 36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 12, каб. 104.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова