Провадження № 2-о/638/265/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , Заявниця) звернулася із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями. Свої вимоги Заявник обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 , матір Заявниці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і Заявниця до дня смерті матері здійснювала догляд та проживала разом із нею, хоча була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Заявниця посилається на те, що від встановлення факту спільного проживання на момент відкриття спадщини залежить можливість оформлення спадкових прав Заявниці, спір про спадкове майно відсутній.

Ухвалою від 03.09.2023 заява прийнята до розгляду у порядку окремого провадження.

У судове засідання, призначене на 07.10.2024, Заявниця та заінтересована особа не з`явилися.

Заявниця 07.10.2024 надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить суд її задовольнити.

ОСОБА_2 07.10.2024 надав заяву, у якій підтвердив обставини, викладені у заяві та просить її задовольнити, також повідомляє, що спір щодо спадкового майна між ним та Заявницею відсутній, інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину, немає. Справу просить розглянути за його відсутності.

Технічна фіксація судового розгляду не здійснювалась у відповідності до ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Суд, розглянувши заяву, встановив, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_4 ») є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від 03.05.1972.

З свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_2 від 21.02.1992 вбачається, що Заявниця змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 від 31.03.2023 підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом, другим спадкоємцем є брат Заявнці та син померлої ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 надав суду копію свідоцтва про народження № НОМЕР_4 від 25.09.2024 (повторне), яким підтверджується, що ОСОБА_3 є його матір`ю.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.02.2024 №23/02-31 Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 . З вказаної постанови вбачається, що спадкоємиця ОСОБА_1 не була зареєстрована зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та не звернулася до нотаріуса протягом встановленого строку для прийняття спадщини із відповідною заявою.

На підтвердження постійного проживання разом із матір`ю Заявниця надала письмову заяву від сусідів з підписом начальника дільниці №10 Комунального підприємства «Жилкомсервіс», заяву лікаря-кардіолога ОСОБА_6 про те, що ним неодноразово здійснювався огляд пацієнта - ОСОБА_3 , за адресою її проживання протягом 2021-2023 років і під час відвідувань Заявниця весь час перебувала з матір`ю, медичну документаці, квитанції про сплату комунальних платежів з рахунку Заявника, що містяться в матеріалах справи. ОСОБА_2 у заяві від 26.09.2024 (надана 07.10.2024) також підтвердив факт проживання сестри разом із їх матір`ю з 2021 року і до моменту смерті.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення зазначеного факту породжує для Заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права.

Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як вбачається з п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки чинним законом не встановлено іншого порядку встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відтак, згідно зі статтею 315 ЦПК України, це вправі зробити суд у порядку встановлення юридичного факту.

З огляду на вищезазначене, враховуючи що метою встановлення факту спільного проживання Заявниці із спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна (отже такий факт породжує юридичні наслідки), а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, наявність доказів, що підтверджують обставини, викладені у заяві, керуючись ст. ст. 5, 10, 77-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартирі АДРЕСА_4 на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 07.10.2024.

Суддя О.В. Малахова