Справа № 629/3545/24
Провадження № 2/629/1033/24
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Мицик С.А., при секретарі судового засідання - Дохненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та уточненим позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.12.1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу №620 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір був укладений в Лозівській філії Харківської товарної біржі та зареєстрований в Лозівському БТІ. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 13.09.2022 року приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С., відповідно до змісту якого житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , спадкодавець заповів саме їй. З метою оформлення спадкового майна вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У вчиненні вказаної нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки документ, наданий на підтвердження права власності спадкодавця - договір купівлі-продажу житлового будинку, не відповідає законодавству, діючому на час укладання правочину. В порушення вимог ч.1 ст. 227 ЦК УРСУ, яка діяла на час укладання та посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, вказаний договір не посвідчений нотаріально. Наразі, укладання нотаріального договору сторонами, тобто ОСОБА_3 та попереднім власником будинку - ОСОБА_2 не можливо, оскільки покупець помер. В зв`язку з неможливістю реалізації своїх спадкових справ після смерті ОСОБА_3 , вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №620 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16.12.1997 року в Лозівській філії Харківської товарної біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_5 , зареєстрований 25.12.1997 року у Лозівському БТІ в реєстровій книзі №58 за №9525.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні уточнених позовних вимог наполягала в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не надав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №620, укладеного в Лозівській філії Харківської товарної біржі 16.12.1997 року, ОСОБА_3 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_2 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_4 , який зареєстрований в Лозівському БТІ реєстрова книга №58, за реєстровим номером 9525 від 25.12.1997, що підтверджено копією договору купівлі-продажу (а.с.10-11).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 31.08.2023 року (а.с.9).
Як зазначає ОСОБА_1 у позові за життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Ніколенко Н.С. , приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, 13.09.2022 року, зареєстрований у реєстрі за №583, яким житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку при цьому будинку, заповідав їй.
Із копії постанови приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2024, вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Проте у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки поданий спадкоємцем на підтвердження права власності спадкодавця договір купівлі-продажу житлового будинку, не відповідає вимогам діючого на час його укладання законодавства. В порушення вимог ч.1 ст.227 ЦК УРСУ, яка діяла на час укладання та посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, вказаний договір не посвідчений нотаріально (а.с.13-14).
Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів не дійсними" N 9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.
Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Зі змісту договору купівлі-продажу № 620 від 16.12.1997 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Підлягає реєстрації в Лозівському бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Закон України "Про товарну біржу"в редакції, діючій на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.
З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № 620 від 16.12.1997 року, оформленого в Лозівській товарній біржі, дійсним.
В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 .
Отримавши державну реєстрацію в Лозівському бюро технічної інвентаризації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу від 16.12.1997 року №620, держава цим самим визнала право власності останнього на спірний житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідно визнати дійсним договір купівлі-продажу №620 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16.12.1997 року в Лозівській філії Харківської товарної біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_5 , зареєстрований 25.12.1997 року у Лозівському БТІ в реєстровій книзі №58 за №9525.
Керуючись ст.ст.4,19,200,258,265, ЦПК України, суд-
Позов -задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу №620 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16.12.1997 року в Лозівській філії Харківської товарної біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_5 , зареєстрований 25.12.1997 року у Лозівському БТІ в реєстровій книзі №58 за №9525.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.А. Мицик