Провадження №: 2/336/3014/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вишковського Євгена Леонідовича - до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7762, вчинений 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14220, 00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати з надання правової допомоги в розмірі 8000 грн. та судовий збір.

Позивачем свої вимоги вмотивовано тим, що з відповідачем ТОВ «Фінфорс» жодних кредитних договорів не укладалося. Про наявність заборгованості дізнався лише після того, як було заблоковано його банківські рахунки та накладено арешт на кошти. Лише за допомогою адвоката позивач довідався про те, що існує виконавчий напис № 7762, вчинений 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в сумі 14220, 00 грн. Також він дізнався про те, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною постановою від 18.06.22020 року відкрито виконавче провадження № 62375270 щодо виконання вказаного виконавчого напису, а постановою приватного виконавця від 19.09.2023 року було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням законодавства, оскільки він не був повідомлений про наявність такої заборгованості та не отримував від ТОВ «Фінфорс», приватного нотаріуса Колейчик В.В. та приватного виконавця Дорошкевич В.Л. жодних документів та повідомлень. Оскільки за запитом адвоката не вдалося отримати копії документів щодо видачі кредиту, його погашення та/або непогашення, позивач має сумнів стосовно того, що нотаріус, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, отримав від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту, його часткового погашення, а тому не мав підстав вважати, що вимоги відповідача є безспірними.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача адвоката Вишковського Є.Л. про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» в межах виконавчого провадження № 62375270, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного м. Запоріжжя від 29.08.2024 року заява представника позивача про забезпечення позову задоволена. Зупинено стягнення на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

Відповідачу ТОВ «Фінфорс» та третім особам направлено копію позовної заяви та ухвалу суду про відкриття провадження в справі.

Документи, направлені на адресу приватного нотаріуса Колейчик В.В., повернулися по пошті з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Також зі змісту позовної заяви видно, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я ОСОБА_2 анульовано згідно наказу МЮУ від 07.08.2020 № 2691/15.

З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що ТОВ «Фінфорс» та приватний нотаріус Дорошкевич В.Л. отримали вказані документи, відзиву на позовну заяву або пояснення третьої особи до суду не надходило.

Представник позивача адвокат Вишковський Є.Л. в позовній заяві вказав, що просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації учасниками справ своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 15.04.2020 року було вчинено виконавчий напис № 7762 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором в сумі 14220, 00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 18.06.22020 року відкрито виконавче провадження № 62375270 щодо виконання вказаного виконавчого напису, а постановою від 19.09.2023 року в межах виконавчого провадження № 62375270 було звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Суд при вирішенні спору враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 05.04.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу претензії кредитора та вимоги про повернення заборгованості за договором позики, а нотаріус не перевірив наявність доказів отримання вказаної претензії, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису.

Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги в цій частині мають бути задоволені в повному обсязі.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

В позовній заяві представник позивача адвокат Вишковський Є.Л., надавши копію договору № 22-05-24/1 про надання правової допомоги від 22.05.2024 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг, Детальний опис наданих послуг, вказав, що судові витрати на професійну правничу допомогу складають 8000 грн., зазначивши, що згідно п. 3.2 Договору оплата клієнтом правової допомоги буде здійснюватися шляхом післяплати протягом 5-ти днів з дня оголошення судом першої інстанції рішення. Суд вважає, що ненадання доказів щодо фактичного розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу, унеможливлює вирішення питання про розподіл судових витрат на етапі ухвалення даного судового рішення.

Зі змісту частини 2 статті 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, враховуючи, що вказана в договорі умова щодо оплати послуг адвоката після вирішення спору в суді не суперечить приписам п. 1) ч. 2 статті 137 ЦПК України, а відповідачем не заявлено клопотання щодо зменшення судових витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судовий збір має бути стягнуто з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

В матеріалах справи є квитанції щодо оплати позивачем судового збору при подачі позовної заяви в розмірі 1211, 20 грн. та при подачі заяви про забезпечення позову в розмірі 605, 60 грн., а тому судовий збір в загальній сумі 1816, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 95, 141, 265, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7762, вчинений 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором в сумі 14220, 00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 8000 гривень та судовий збір в загальній сумі 1816, 80 гривень.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», , знаходиться за адресою: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, кор.. В, каб. 508-2;

треті особи:

- приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, 074 м. Бровари Київської області, вул. Грушевського, 15 під`їзд 5, прим. 6;

- приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, 02002, м. Київ, вул.. Окіпної Раїси, буд. 4-А, оф. 71-А.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

08.10.24