КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/4234/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Катющенко В.П. в м. Київ 30 травня 2024 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської громадської організації «Асоціація експертів будівельної галузі», третя особа Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дію,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, просив зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 кваліфікаційний сертифікат експерта з технічного обстеження будівель і споруд відповідно до поданої позивачем заяви на проходження процедури професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, початком дії якого визначити з набранням законної сили рішення суду в даній справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року провадження в справі закрито.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на упередженість, незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказував, що підставою його звернення до суду першої інстанції була невидача йому відповідачем кваліфікаційного сертифікату експерта з технічного обстеження будівель і споруд після успішного складання ним іспиту 31 березня 2017 року за результатами проходження процедури професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, за видачу якого позивачем було сплачено 960 грн. власних грошових коштів, який після належного складання іспиту належить йому на праві приватної власності, внаслідок чого в подальшому дане рішення відповідача не сприяло його працевлаштуванню за обраним напрямком професійної діяльності щодо здійснення технічного обстеження будівель і споруд у сфері архітектурної діяльності.

Вказував, що його позов до Асоціації було обґрунтовано тим, що відповідно до ч. 14 ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон № 687-ХІV) строк проведення іспиту та прийняття рішення про видачу кваліфікаційного сертифіката або про відмову в його видачі за результатами складання іспиту не може перевищувати одного місяця з дня отримання заяви про допуск до проведення професійної атестації та поданих документів.

Посилався на зміст ст. 317, 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, вказував, що не дивлячись на вищезазначене, Асоціацією так і не було до сьогодні видано копію кваліфікаційного сертифіката відповідно до поданої позивачем заяви на проходження процедури професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, до Асоціації, якій було делеговано проведення професійну атестацію експертів саморегулівною організацією у сфері архітектурної діяльності.

Вказував, що його звернення до Мінрегіону щодо належної видачі кваліфікаційного сертифікату не мали успіху, як і вирішення спору за позовом до Мінрегіону в судах адміністративного судочинства.

Пояснював, що йому стало відомо наприкінці лютого 2024 року, що на підставі рішення Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Асоціації за результатами проходження ОСОБА_1 професійної атестації від 25 травня 2017 року № 67 йому було видано кваліфікаційний сертифікат експерта, про що свідчить скріншот з витягу Єдиного державної електронної системи у сфері будівництва, в якому було зазначено, що Асоціацією 25 травня 2017 року було видано ОСОБА_1 зазначений кваліфікаційний сертифікат.

Вказував, що якби йому було відомо про ці обставини раніше, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва в справі № 640/6896/20 від 15 грудня 2020 року за його позовом до Міністерства розвитку громад та територій України, третя особа Всеукраїнська громадська організація «Асоціація експертів будівельної галузі» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії було би протилежним.

Зазначив, що при подачі документів до Асоціації щодо проходження процедури з проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, передбаченого Порядком від 23 травня 2011 року № 554, у його заяві на проходження процедури професійної атестації представником Асоціації було здійснено правки, в яких зазначено про те, що ОСОБА_1 має право лише на проходження процедури з проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури експерта класу наслідків (відповідальності) СС2, що не відповідає зазначеному в рішенні Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Асоціації за результатами проходження ОСОБА_1 професійної атестації від 25 травня 2017 року № 67, йому було начебто видано кваліфікаційний сертифікат експерта НОМЕР_1, кваліфікаційний рівень - «Експерт будівельний ІІ категорії», спеціалізація «ТОБС», тобто класу наслідків (відповідальності) СС1.

Повідомляв, що у наданих відповідях за зверненнями ОСОБА_1 голова правління Власенко І.М. зазначив про те, що ОСОБА_1 показав мінімальні знання при проходженні процедури професійної атестації, заслуговував лише кваліфікаційний сертифікат класу наслідків (відповідальності) СС1 (незначні наслідки), що не відповідало наданій ним же інформації про те, що ОСОБА_1 після складання іспиту 31 березня 2017 року показав належний результат.

При цьому Асоціація, як це вимагає ч. 3 ст. 83 ЦПК України, не надала відзиву на подану ним позовну заяву, що свідчило про згоду Асоціації з мотивами, викладеними в позові.

Зазначив, що 30 травня 2024 року було розпочате судове засідання, на яке від відповідача прибула особа, яка представилася адвокатом асоціації Гордовим М.М., при цьому з будь-якими документами, які надавали повноваження представляти інтереси асоціації, ОСОБА_1 не було ознайомлено.

Вказував, що для вирішення клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі суд першої інстанції видалився до нарадчої кімнати, без надання доказів, обговорення між сторонами і без розгляду справи по суті порушеного ОСОБА_1 питання.

Наголошував, що закриття справи без розгляду позовної заяви по суті порушує його права, визначені ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 22 Конституції України.

Вказував, що відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, однак судом першої інстанції цього зроблено не було.

Крім того, наводив зміст ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» та посилався на те, що жодного відношення до органів державної влади та місцевого самоврядування Всеукраїнська громадська організація «Асоціація експертів будівельної галузі» не мала і не має.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , присутній на минулому судовому засіданні 18 вересня 2024 року, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про можливість неявки в судове засідання повідомляв у клопотанні від 19 вересня 2024 року, клопотань про відкладення судового розгляду не направляв.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, передумовою якого є не відсутність учасників справи, а неможливість вирішення спору в судовому засіданні (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року в справі № 359/6678/19, провадження № 61-17877св23).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що підставою звернення до суду є невидача Всеукраїнською громадською організацією «Асоціація експертів будівельної галузі» позивачу ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифікату експерта з з технічного обстеження будівель і споруд після успішного складання ним іспиту 31 березня 2017 року за результатами проходження процедури професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, за видачу якого позивачем було сплачено 960 грн. власних грошових коштів.

Повідомляв, що ним на початку лютого 2017 року відповідно до ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» та Порядку проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури (Порядок № 554) було подано документи на проходження процедури професійної атестації за напрямком професійної діяльності експерта з технічного обстеження будівель і споруд до Всеукраїнської громадської організації «Асоціація експертів будівельної галузі». Таке навчання є послугою, яка надається Асоціацією відкрито і без обмежень будь-якій зацікавленій особі, яка має відповідну профільну освіту в галузі будівництва та архітектури, з подальшою видачею, за результатами складання іспиту, кваліфікаційного сертифікату відповідно до поданих документів до Асоціації та заяви на проходження процедури професійної атестації.

Для проходження процедури атестації на електронну адресу позивача були надані на оплату рахунки за членство в Асоціації - 490 грн. за надання освітніх послуг щодо проходження процедури професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури - 7718,40 грн., за складання іспиту 1600 грн, за кваліфікаційний сертифікат - 960 грн., які позивач ОСОБА_1 , своєчасно сплативши, надав оригінали платіжних документів до Асоціації.

24 лютого 2017 року після проходження процедури професійної атестації відповідальні виконавці самостійно склали іспит, за результатами якого Головою правління Асоціації Власенком І.М. було повідомлено позивача, що він іспит не склав, запропонував пройти іспит повторно через місяць, сплативши 1600 грн., на що позивач погодився та 31 березня 2017 року успішно склав іспит.

Зважаючи на власну потребу працевлаштування за обраним напрямком професійної діяльності, після успішного складання іспиту 31 березня 2017 року він двічі на тиждень їздив до Асоціації з метою отримання кваліфікаційного сертифікату, однак не зміг його отримати, як це передбачено положеннями ст. 17 Закону № 687-ХІV, незважаючи на те, що відповідно до ч. 14 цієї статті, строк проведення іспиту та прийняття рішення про видачу кваліфікаційного сертифіката або про відмову у його видачі за результатами складання іспиту не може перевищувати одного місяця з дня отримання заяви про допуск до проведення професійної атестації та поданих документів.

Дані обставини також не сприяли позивачу у виготовленні особистої печатки, як це передбачено ч. 18 Закону № 687-ХІV, де зазначено, що громадяни, які отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат, мають особисту печатку та несуть відповідальність за неналежне виконання робіт (послуг), право виконання яких визначено кваліфікаційним сертифікатом, та порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил.

Посилався на норми законодавства у сфері архітектурної діяльності, на підставі якого виконавці проходять професійну атестацію та отримують кваліфікаційний сертифікат, зазначив, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 у 2017 році був внесений до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва центрального органу виконавчої влади, але свій кваліфікаційний сертифікат з невідомих причин так і не отримав до сьогодні після успішного складання іспиту 31 березня 2017 року.

До позовної заяви надано копію листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон) від 03 січня 2019 року, яким повідомлено ОСОБА_1 , що 31 березня 2017 року, склавши іспит, він показав мінімальний результат, необхідний для підтвердження кваліфікаційного рівня, достатнього для технічного обстеження лише об`єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС1; у разі задовільного складання іспиту рішення щодо підтвердження рівня кваліфікації буде переглянуто Апеляційною комісією; копії відповідей Асоціації на адвокатські запити від 20 січня 2020 року та від 23 грудня 2019 року щодо надання інформації про отримання кваліфікаційного сертифікату НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; копію квитанції № 65 від 18 лютого 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено 1600 грн., із призначенням платежу «за проведення іспиту експерта», копію програм з проведення професійної атестації виконавців робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів інфраструктури, копію листа Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України від 21 грудня 2019 року у відповідь на адвокатський запит; копію листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон) від 25 лютого 2020 року на адресу адвоката Владики А.С. про те, що Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Асоціації експертів за результатами проходження ОСОБА_1 професійної атестації прийнято рішення від 25 травня 2017 року № 67 щодо видачі йому кваліфікаційного сертифіката експерта НОМЕР_1 (кваліфікаційний рівень «Експерт будівельний ІІ категорії», спеціалізація «ТОБС», зареєстрований за № 4320, з моменту прийняття якого ОСОБА_1 мав і має можливість отримати зазначений кваліфікаційний сертифікат у будь-який робочий час; копію витягу з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, розміщеного у розділу Реєстр будівельної галузі, Атестовані особи, Експертиза у будівництві, Кваліфікаційні сертифікати, з відомостями про призупинення дії сертифікату НОМЕР_1.

Відповідачем до суду надано копію наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06 серпня 2014 року № 217 про реєстрацію Всеукраїнської громадської організації «Асоціація експертів будівельної галузі» як саморегулівної організації у сфері архітектурної діяльності і внесення відомостей про неї до відповідного державного реєстру; копію наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 червня 2015 року № 138 про делегування повноважень Мінрегіону щодо проведення професійної атестації експертів саморегулівній організації у сфері архітектурної діяльності - Всеукраїнській громадській організації «Асоціація експертів будівельної галузі», копію наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 12 травня 2022 року «Деякі питання виконання делегованих повноважень», яким продовжено Всеукраїнській громадській організації «Асоціація експертів будівельної галузі» виконання делегованих повноважень Мінрегіону щодо проведення професійної атестації виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, під час дії воєнного стану та протягом трьох місяців після його закінчення чи скасування.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Закриваючи провадження в справі ухвалою від 30 травня 2024 року, суд першої інстанції виходив із того, що указаний спір є публічно-правовим із суб`єктом, якому були делеговані владні повноваження, що полягає у зобов`язанні відповідача вчинити певні дії, і в такому випадку дії відповідача підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що підставою його звернення до суду першої інстанції була невидача йому відповідачем в строк, передбачений ч. 14 ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність», кваліфікаційного сертифікату експерта з технічного обстеження будівель і споруд після успішного складання ним іспиту 31 березня 2017 року за результатами проходження процедури професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, за видачу якого позивачем було сплачено 960 грн. власних грошових коштів, який після належного складання іспиту належить йому на праві приватної власності, в зв`язку з чим він просив суд зобов`язати відповідача - Всеукраїнську громадську організацію «Асоціація експертів будівельної галузі» видати йому кваліфікаційний сертифікат відповідно до поданої ним заяви.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо інший порядок їх розгляду не передбачено законом.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» (надалі - Закон №687-XІV) архітектурна діяльність - діяльність по створенню об`єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування, забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Згідно статті 16-1 Закону №687-XІV в Україні можуть створюватися і діяти саморегулівні організації у сфері архітектурної діяльності.

Неприбуткові добровільні об`єднання фізичних та юридичних осіб, що провадять підприємницьку та професійну діяльність, набувають статусу саморегулівних організацій з дня їх реєстрації центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури, яка здійснюється шляхом внесення інформації про таку організацію до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Саморегулівні організації у сфері архітектурної діяльності визначають правила і стандарти підприємницької та професійної діяльності, обов`язкові для виконання всіма членами таких організацій, а також передбачають механізм відшкодування збитків, завданих споживачам унаслідок надання членами саморегулівної організації товарів, виконання робіт (послуг) неналежної якості.

Саморегулівні організації у сфері архітектурної діяльності можуть на підставі делегованих повноважень проводити професійну атестацію виконавців робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, та залучатися до ліцензування господарської діяльності членів саморегулівної організації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури, визначає порядок реєстрації таких організацій.

Контроль за діяльністю саморегулівних організацій у сфері архітектурної діяльності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури.

Статтею 17 Закону №687-XІV встановлено, що відповідальні виконавці окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, проходять професійну атестацію. Перелік таких видів робіт (послуг) і порядок професійної атестації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Професійна атестація виконавців робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, проводиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури. Повноваження щодо проведення професійної атестації можуть бути делеговані саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності. Саморегулівна організація набуває делегованих їй повноважень/припиняє виконувати делеговані їй повноваження з дня внесення до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відомостей про рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури, про делегування таких повноважень/припинення виконання делегованих повноважень.

До професійної атестації допускаються громадяни, які здобули вищу освіту за освітньо-кваліфікаційними рівнями бакалавра, спеціаліста, магістра за напрямом професійної атестації відповідно до кваліфікаційних вимог та мають стаж роботи за фахом не менш як три роки.

Для проведення професійної атестації громадяни подають заяву про допуск до проведення професійної атестації у паперовій формі або в електронній формі через електронний кабінет користувача Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва чи іншу державну інформаційну систему, інтегровану з Єдиною державною електронною системою у сфері будівництва, до якої додаються: 1) копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків (не подається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті); 2) засвідчені в установленому порядку копії документів: про освіту; про трудову діяльність та стаж; про підвищення кваліфікації протягом останніх п`яти років за відповідними програмами за напрямом професійної атестації; стислий звіт про професійну діяльність та/або творчі досягнення.

Крім того, громадяни можуть подавати інші документи, що підтверджують їх професійну спеціалізацію, рівень знань та кваліфікацію.

Розгляд заяви про допуск до проведення професійної атестації та поданих документів здійснюється протягом десяти робочих днів з дня їх отримання.

У разі якщо за результатами розгляду заяви про допуск до проведення професійної атестації та поданих документів виявлено невідповідність виконавця кваліфікаційним вимогам та/або недостовірну інформацію, приймається рішення про відмову в допуску до проведення професійної атестації з обґрунтуванням причин відмови.

За відсутності підстав для відмови в допуску до проведення професійної атестації приймається рішення про проведення іспиту для підтвердження професійної спеціалізації, рівня кваліфікації та знань.

Підставою для відмови у видачі кваліфікаційного сертифіката за результатами іспиту є непідтвердження професійної спеціалізації, рівня кваліфікації та знань.

Громадянам, які пройшли професійну атестацію, видається відповідний кваліфікаційний сертифікат. Видача кваліфікаційного сертифіката здійснюється на підставі прийнятого рішення про видачу кваліфікаційного сертифіката шляхом внесення запису до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Громадяни, які пройшли професійну атестацію, набувають права на виконання відповідних видів робіт з дня внесення до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва запису про кваліфікаційний сертифікат.

Строк проведення іспиту та прийняття рішення про видачу кваліфікаційного сертифіката або про відмову в його видачі за результатами складання іспиту не може перевищувати одного місяця з дня отримання заяви про допуск до проведення професійної атестації та поданих документів.

Рішення про допуск/відмову в допуску до проведення професійної атестації, видачу/відмову у видачі кваліфікаційного сертифіката виготовляються з використанням Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та доводяться до відома громадян, які подали заяву про допуск до проведення професійної атестації, шляхом оприлюднення відповідного рішення на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та через електронний кабінет користувача цієї системи (у разі його наявності), та/або іншу державну інформаційну систему, інтегровану з електронною системою. Рішення про відмову в допуску до проведення професійної атестації за зверненням громадян, які подали заяву про допуск до проведення професійної атестації, надається у паперовій формі.

Рішення про відмову в допуску до проведення професійної атестації та відмову у видачі кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржене до апеляційної комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури, або саморегулівної організації у сфері архітектурної діяльності (у разі набуття нею делегованих повноважень) та/або в судовому порядку. Порядок створення апеляційної комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури, та саморегулівної організації у сфері архітектурної діяльності та розгляду нею скарг визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку професійної атестації.

Строк дії кваліфікаційного сертифіката для осіб, які не мають перерви в роботі за фахом понад три роки та підвищують кваліфікацію відповідно до законодавства не рідше ніж один раз на п`ять років, не обмежується. Відомості про дотримання цих вимог вносяться до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Громадяни, які одержали відповідний кваліфікаційний сертифікат, мають особисту печатку та несуть відповідальність за неналежне виконання робіт (послуг), право виконання яких визначено кваліфікаційним сертифікатом, та порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил.

До виконавців робіт, які пройшли професійну атестацію відповідно до цієї статті, прирівнюються особи, які отримали сертифікати за напрямом професійної атестації в органах з сертифікації персоналу, акредитованих відповідно до Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідальності», та включені до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Органи з сертифікації персоналу протягом трьох робочих днів з дня видачі відповідних сертифікатів направляють в електронній формі перелік осіб, які отримали такі сертифікати, до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання переліку осіб, які отримали сертифікати в органах з сертифікації персоналу, вносить відповідні відомості до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство розвитку громад та територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року №197 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року №850) (далі по тексту - Положення) Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну політику у сфері розвитку місцевого самоврядування, територіальної організації влади та адміністративно-територіального устрою, державну житлову політику і політику у сфері благоустрою населених пунктів, державну політику у сфері житлово-комунального господарства, державну політику у сфері поводження з побутовими відходами, державну політику у сфері будівництва, містобудування, просторового планування територій та архітектури, державну політику у сфері технічного регулювання у будівництві, а також забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у сфері контролю житлово-комунального господарства та у сфері забезпечення енергетичної ефективності будівель.

Пунктом 4 вказаного Положення встановлено, що Мінрегіон відповідно до покладених на нього завдань забезпечує в межах повноважень, передбачених законом реєстрацію саморегулівних організацій у сфері архітектурної діяльності та внесення відомостей про них до державного реєстру саморегулівних організацій у сфері архітектурної діяльності, контроль за діяльністю саморегулівних організацій у сфері архітектурної діяльності, прийняття рішень про делегування саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності повноважень щодо проведення професійної атестації виконавців робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, визначення офіційного видання, в якому публікуються такі рішення.

Відповідно до пункту 20 Положення Мінрегіон проводить у межах повноважень, передбачених законом архітектурно-містобудівні конкурси, професійну атестацію виконавців робіт, пов`язаних із створенням об`єктів архітектури.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №554 (далі по тексту - Порядок №554) цей Порядок визначає процедуру проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури.

Пунктом 23 Порядку №554 Мінрегіон може делегувати повноваження щодо проведення професійної атестації саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності відповідно до закону.

Процедура делегування Мінрегіоном повноважень саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності врегульована Порядком делегування повноважень саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності, затвердженого наказом Мінрегіону від 13 жовтня 2014 року №282 (далі по тексту - Порядок делегування повноважень саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності).

Відповідно до абзацу другого пункту 1.1 розділу І Порядку делегування повноважень саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності обсяг повноважень, що делегуються, визначається наказом Мінрегіону.

Згідно пункту 1.2 розділу І Порядку делегування повноважень саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності Мінрегіоном повноваження делегуються за напрямом діяльності відповідної саморегулівної організації Мінрегіоном повноваження делегуються за напрямом діяльності відповідної саморегулівної організації.

Наказом Мінрегіону від 25 листопада 2014 року № 326 «Про обсяг повноважень, що делегуються саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності» визначено, що Мінрегіоном делегуються саморегулівним організаціям у сфері архітектурної діяльності повноваження щодо професійної атестації архітекторів, інженерів-проектувальників, інженерів технічного нагляду та експертів.

Повноваження щодо професійної атестації експертів було делеговано Всеукраїнській громадській організації у сфері архітектурної діяльності «Асоціація експертів будівельної галузі» наказами Мінрегіону від 16 червня 2015 року № 138, від 20 вересня 2017 року №249, від 19 грудня 2018 року № 358 «Про делегування повноважень Мінрегіону щодо проведення професійної атестації експертів саморегулівній організації у сфері архітектурної діяльності Всеукраїнській громадській організації «Асоціація експертів будівельної галузі».

У справі № 640/6896/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад та територій України, третя особа Всеукраїнська громадська організація «Асоціація експертів будівельної галузі» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії судами встановлено, що рішення щодо видачі кваліфікаційних сертифікатів експертів приймаються атестаційною комісією, утвореною СРО ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі», якій делеговано повноваження щодо проведення професійної атестації експертів.

Також адміністративні суди в межах цієї справи зазначили, що позивач станом на час подачі заяви про проходження професійної атестації не надавав підтверджень про наявність стажу роботи за професією експерта будівельного, тому для позивача процедура отримання кваліфікаційного сертифікату на право обстеження мала складатися з декількох етапів, спочатку отримання права на виконання обстежень щодо об`єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) CC1 (незначні наслідки), а по наявності передбаченого кваліфікаційними вимогами стажу роботи за професією, позивач міг отримати кваліфікаційний сертифікат на виконання відповідних робіт щодо об`єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні наслідки).

Враховуючи надані учасниками справи докази, які свідчать про прийняте рішення щодо видачі ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифікату (СС1), який знаходиться в Атестаційній комісії Всеукраїнської громадської організації «Асоціація експертів будівельної галузі», та для отримання якого позивач може звернутись до останнього, суди у справі № 640/6896/20 вважали, що наразі порушення прав позивача в межах заявлених позовних вимог, відсутнє.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції вірно визначився з тим, що ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі» на момент виникнення спірних правовідносин були делеговані повноваження Мінрегіону щодо професійної атестації експертів, відтак, з урахуванням наведених положень вище та встановлених обставин, зважаючи на заявлену вимогу щодо зобов`язання вчинити дії відповідача, вбачається публічно-правовий характер спору із суб`єктом, якому були делеговані владні повноваження, даний спір слід розглядати у порядку адміністративного судочинства.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що предметом спору по суті є оскарження дій ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі», вчинених відповідачем в порядку виконання ним делегованих владних повноважень, на чому наполягає сам позивач, з дотриманням вимог процесуального закону зробив правильний висновок про неможливість розгляду спору в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Вказані вимоги були належно виконанні судом першої інстанції, яким в мотивувальній частині рішення роз`яснено позивачу право звернутися до адміністративного суду у розрізі заявлених вимог, чим спростовуються доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було роз`яснено йому, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Доводи апеляційної скарги, з посиланням на статут ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі», що відповідач є громадською організацією та відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадські організації» не має жодного відношення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на те, що ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі», хоча і не є суб`єктом владних повноважень, однак здійснює публічно-владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень на підставі наказів Мінрегіону від 16 червня 2015 року № 138, від 20 вересня 2017 року №249, від 19 грудня 2018 року № 358, що не заперечувалося в самому позові, і спір виник у зв`язку із невиконанням, згідно доводів позивача, ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі» зазначених функцій, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України відносить даний спір до публічно-правового.

Апеляційний суд також не може погодитися з доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, що ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі» є державним органом, зважаючи на відсутність в мотивувальній частині ухвали суду таких висновків.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що підставою його позову був в тому числі захист майнових прав на кваліфікаційний сертифікат, який після успішного складання іспиту належить йому на праві власності, з посиланням на ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про закриття провадження в справі, оскільки саме по собі зазначення позивачем певних підстав позову, які, на його думку, є ознаками справи, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не наділяє даний спір властивостями позову, що відноситься до цивільної юрисдикції, та не є підставою для розгляду його в обраному позивачем порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд зауважує, що в рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі» щодо виконання ним публічно-владних управлінських функцій на виконання делегованих повноважень, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання спорів фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Отже, правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки публічно-правових, а тому спір підлягає розгляду за правилами КАС України, в зв`язку з чим суд першої інстанції, закриваючи провадження в справі, правомірно керувався п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України і не допустив порушення норм процесуального права.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, не підлягають оцінці в межах оскарження ухвали про закриття провадження в справі, оскільки відносяться до вирішення спору по суті, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 стало відомо наприкінці лютого 2024 року, що на підставі рішення Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Асоціації за результатами проходження ОСОБА_1 професійної атестації від 25 травня 2017 року № 67 йому було видано кваліфікаційний сертифікат експерта, в якому було зазначено, що Асоціацією 25 травня 2017 року було видано ОСОБА_1 зазначений кваліфікаційний сертифікат; доводи апеляційної скарги, що при обізнаності ОСОБА_1 про ці обставини, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва в справі № 640/6896/20 від 15 грудня 2020 року було би протилежним; що при подачі документів до Асоціації щодо проходження процедури з проведення професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, передбаченого Порядком від 23 травня 2011 року № 554, у його заяві на проходження процедури професійної атестації представником Асоціації було здійснено певні правки; що у наданих відповідях за зверненнями ОСОБА_1 . голова правління Асоціації Власенко І.М. зазначив про те, що ОСОБА_1 показав мінімальні знання при проходженні процедури професійної атестації, заслуговував лише кваліфікаційний сертифікат класу наслідків (відповідальності) СС1 (незначні наслідки), що не відповідало наданій ним же інформації про те, що ОСОБА_1 після складання іспиту 31 березня 2017 року показав належний результат.

Доводи апеляційної скарги, що Асоціація, як це вимагає ч. 3 ст. 83 ЦПК України, не надала відзиву на подану ним позовну заяву, що свідчило про згоду Асоціації з мотивами, викладеними в позові, є нічим не підтвердженими припущеннями позивача, які спростовуються процесуальними діями відповідача ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі», якою заявлено клопотання про закриття провадження в даній справі. Крім того, дані доводи не є самі по собі підставою для вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд відхиляє помилкові доводи апеляційної скарги, що з будь-якими документами, які надавали повноваження представляти інтереси асоціації, ОСОБА_1 не було ознайомлено, з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 217 ЦПК України встановлення особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевірка повноваження представників віднесено до повноважень головуючого, а не інших учасників справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що повноваження ВГО «Асоціація експертів будівельної галузі» у даній справі підтверджені довіреністю, виданою відповідачем адвокату Гордову М.М., яким надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 89 - 91), що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 62 ЦПК України.

Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції несвоєчасно, невсебічно, неповно і необ`єктивно, без перевірки письмових доказів у справі проведено судовий процес, порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; ч. 2 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, ч. 1 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Апеляційний суд наголошує, що ухвала суду про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права в порядку адміністративного судочинства, тобто до суду, встановленого законом.

Доводи апеляційної скарги про упередженість, незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2024 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.