СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/12335/24

пр. № 2/759/4280/24

26 вересня 2024 року

м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації половини вартості автомобіля в порядку поділу майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила в порядку поділу майна стягнути з відповідача на свою користь 100 тис. грн, у якості компенсації половини вартості автомобіля марки «Suzuki SX4», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1586 см3, номер кузова НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 27.07.1996 року по 09.02.2021 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2021 року у справі № 759/7828/20 шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Перебуваючи у шлюбі, вони 04.02.2009 року за спільні кошти придбали новий автомобіль «Suzuki SX4», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , купівля якого була здійснена у салоні з продажів автомобілів SUZUKI за адресою м. Київ, вул.Новокостянтинівська, 1. За домовленістю вони вирішили оформити вказаний автомобіль на відповідача. Після розлучення, відповідач залишив автомобіль у своєму одноосібному користуванні, усі документи на транспортний засіб також забрав з собою. Протягом року після розлучення відповідач обіцяв їй вирішити питання щодо компенсації їй половини вартості автомобіля, однак до цього часу цього не зробив. Відповідно до звіту про оцінку майна - КТЗ марки «Suzuki SX4», 2009 року випуску ринкова вартість останнього станом на 07.06.2024 року складає 200 000,00 грн.

Таким чином, оскільки автомобіль «Suzuki SX4», 2009 року випуску, є спільною сумісною власністю сторін, придбаний у шлюбі, та одноосібно використовується відповідачем, тому просить на її користь стягнути компенсацію вартості 1/2 частини вартості автомобіля.

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 року визначено головуючого суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю. О. (а.с. 41-42).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 44).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій просив провести судове засідання без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 57).

ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, причини неявки суду невідомі. За останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками та повістки, які повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53, 54).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 27.07.1996 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва по укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 27.07.1996 року (а.с. 10).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 09.02.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11-14).

Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в м.Києві від 04.06.2024 року № 31/26-701аз транспортний засіб «Suzuki SX4», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1586 см3 номер кузова НОМЕР_1 обліковується зареєстрованим на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата державної реєстрації - 10.02.2009 року (а.с. 17).

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 07.06.2024 року ринкова вартість «Suzuki SX4», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 на дату складання оцінки - 200 000,00 грн (а.с. 21-36).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 335/10739/17, від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.10.2021 у справі № 521/1695/18 (провадження № 61-17105св20) критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України передбачає, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-71 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Презумпція спільності спірного автомобіля, який набутий під час шлюбу та зареєстрований на ім`я відповідача не спростована, та й загалом сторона відповідача не надала суду будь яких належних та допустимих доказів належності автомобіля відповідачу на праві особистої приватної власності.

Ураховуючи наведені вище норми чинного законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ним на принципах рівності часток сторін у спільному майні.

У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Суд враховує, що позивачка просить залишити автомобіль відповідачу та стягнути з останнього компенсацію вартості частини транспортного засрбу. При цьому, сторона відповідача заперечень до суду не надала.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки (Постанова Верховного Суду від 03.02.2020 року у справі №235/5146/16-ц).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України) (Постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №127/7029/15-ц).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, положення значених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що транспортний засіб марки «Suzuki SX4», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1586 см3, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був придбаний у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Суду не надано жодних доказів того, що спірний автомобіль був придбаний за особисті кошти ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Ріелтер-Україна» про оцінку транспортного засобу від 07.06.2024 року ринкова вартість «Suzuki SX4», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 на дату складання оцінки - 200 000,00 грн.

Отже, враховуючи, що спірний транспортний засіб зареєстрований за відповідачем та перебуває у його користуванні, автомобіль є неподільною річчю, суд вважає можливим стягнути з відповідача 1/2 частину вартості транспортного засобу на корсить позивача в порядку поділу майна подружжя.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, враховуючи задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 2680 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації половини вартості автомобіля в порядку поділу майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за 1/2 частину транспортного засобу марки «Suzuki SX4», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1586 см3, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Залишити транспортний засіб марки «Suzuki SX4», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1586 см3, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в особистій власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстровації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2024.

Суддя Ю.О. Твердохліб