ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9180/24 Справа № 173/1405/24 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис №4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у нас народився син - ОСОБА_3 .

Однак, сімейне життя у них не склалося. Вони переконалися, що у нас немає спільних інтересів, маємо зовсім протилежні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та пошани один до одного.

На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не працює.

Матеріальної допомоги на її утримання відповідач в добровільну порядку не надає, що й стало причиною звернення до суду.

В зв`язку з наведеним, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 08 травня 2024 року і до 20 березня 2027 року, тобто до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 08 травня 2024 року і до 20 березня 2027 року, тобто до досягнення дитиною трирічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2017 року. Шлюб між сторонами зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач.

На час подання позову сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання. Відповідачем будь яких доводів на спростування даного факту не надано.

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не працює.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач офіційно працевлаштований та отримує доходи, відтак спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком, виходячи з наступного.

Так, за приписами статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

За загальними положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

За спеціальною нормою ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З урахуванням зазначеного, необхідною умовою утримання жінки, з якою проживає дитина, є саме можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Між тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції взагалі не було досліджено обставин щодо спроможності відповідача як батька дитини до трьох років надавати матеріальну допомогу своїй дружині, що є обов`язковою умовою та входить до предмета доказування.

Перевіряючи вказані обставини, від наявності яких залежить можливість отримання позивачем матеріальної допомоги, колегія суддів бере до уваги надані відповідачем докази щодо його матеріального стану та наявність інших утриманців.

Так, встановлено, що відповідно до судового наказу у справі № 173/898/24, який виданий 09 травня 2024 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.03.2024 року.

Також, відповідно до судового наказу у справі № 173/1353/24, який виданий 14 червня 2024 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29.04.2024 року.

Крім того, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 06.10.2015р., до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, на утриманні відповідача знаходяться одна неповнолітня дитина на утримання якої він сплачує аліменти 1/4 частину своїх доходів.

Крім того, на утримання спільних з позивачем двох дітей він сплачує також по 1/4 на кожну дитину своїх доходів, що свідчить про те, що відповідач має зобов`язання по утриманню всіх своїх трьох дітей.

Враховуючи, що суд зобов`язаний при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини враховувати матеріальне становище платника аліментів, з яким закон пов`язує можливість надавати таку допомогу, колегією суддів взято до уваги приєднані до апеляційної скарги докази.

Беручи до уваги, що на утриманні у відповідача перебуває троє дітей, на утримання яких йде більша частина його доходів, а будь-яких доказів, які-б свідчили про наявність в нього стабільного та високого заробітку, що дозволяв би утримувати дружину, остання суду не надала, колегія судів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в зв`язку з недоведеністю обставин щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на її утримання в порядку ст. 84 СК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави на користь апелянта 1816,50 грн понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_1 1816,50 грн судових витрат, понесених за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: