Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5111/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Стойка Світлана Миколаївна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Стойка С.М., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мала Копаня помер рідний брат позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.10.2015 р. серії НОМЕР_1 . На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , на час смерті проживав за адресою АДРЕСА_2 разом з родиною сестри позивачки ОСОБА_1 . До дня смерті одруженим не був та дітей не мав.

Раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.11.2002 р. серії НОМЕР_2 . На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_4 на момент її смерті був зареєстрований її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після своєї смерті мати позивачки ОСОБА_4 залишила заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №14 від 24.03.1994 р., за яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своєму сину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті матері ОСОБА_4 , брат позивачки ОСОБА_3 до нотаріуса не звертався і свідоцтво про прийняття спадщини не отримував, але був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , тому згідно закону рахувався таким, що прийняв спадщину в цілому, але документально спадщину не оформив. Рідних дітей ОСОБА_3 не мав, одруженим не був, батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 померли раніше, тому спадкоємців першої черги немає.

При зверненні до приватного нотаріуса, нотаріусом було надано позивачці письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) від 04.05.2017 р. №3218/01-16 , згідно якої відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата 22.10.2015 р. ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Згідно рішення Виноградівського районного суду від 31.10.2017, справа №299/2742/17, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та визнане за нею право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , (колишня Радянська) із загальною площею житлового будинку 62,9кв.м., в тому числі житловою 31,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Померлий брат позивачки ОСОБА_3 , також успадкував після смерті матері ОСОБА_4 право на земельну ділянку (пай), на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 08.09.2000 р. №388, виданий Виноградівською районною держадміністрацією . На час оформлення будинку не було віднайдено копій документів на землю, та відповідно не оформлено спадкові права не земельні ділянки.

Згідно даних держгеокадастру за ОСОБА_4 зараєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСГП «Копанське» серії ЗК №0127659 площею 0,89 умовних кадастрових гектарів зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за номером 17526.

Також померлій матері позивачки ОСОБА_4 належало право власності на майновий пай члена КСП «Копанське», в розмірі 2436 гривень .

Відповідно до ст.1262 ЦК України позивачка ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) та відповідачка ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) є спадкоємцями другої черги.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавала, заявлений позов визнає.

У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів позивачка не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку , тому звернулася до суду з даним позовом.

Сторони та третя особа будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися.

Позивача подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачка подала до суду заяву про визнання вимог позивачки в повному обсязі та розгляд справи у її відсутність.

Третя особа також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 04.11.2002 р. серії НОМЕР_2 .

На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою старости від 29.04.2024 р. №20.6-07/81 .

Разом з ОСОБА_4 на момент її смерті був зареєстрований її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить довідка старости від 29.04.2024 р. №20.6-07/82 .

Після своєї смерті мати позивачки ОСОБА_4 залишила заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №14 від 24.03.1994 р., за яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своєму сину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті матері ОСОБА_4 , брат позивачки ОСОБА_3 до нотаріуса не звертався і свідоцтво про прийняття спадщини не отримував, але був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , тому згідно закону рахувався таким, що прийняв спадщину в цілому, але документально спадщину не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мала Копаня помер рідний брат позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.10.2015 р. серії НОМЕР_1 .

На момент смерті, брат позивачки ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак на час смерті проживав за адресою АДРЕСА_2 разом з родиною своєї сестри позивачки ОСОБА_1 .

До дня смерті ОСОБА_3 одруженим не був та дітей не мав, про що свідчить Акт про проживання особи від депутата Виноградівської міської ради від 29.04.2024 р.

Рідних дітей ОСОБА_3 не мав, одруженим не був, батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 померли раніше, тому спадкоємців першої черги немає.

Відповідно до ст.1262 ЦК України позивачка ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) та відповідачка ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ) є спадкоємцями другої черги.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавала, заявлений позов визнає.

Для оформлення спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стойки С.М.

Разом з цим нотаріусом було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) від 04.05.2017 р. №3218/01-16 , згідно якої позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата 22.10.2015 р. ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Рішення Виноградівського районного суду від 31.10.2017, справа №299/2742/17, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та визнане за нею право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , (колишня Радянська) із загальною площею житлового будинку 62,9 кв.м., в тому числі житловою 31,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поза увагою спадкоємця залишилась наступна спадщина :

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське», розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, надане згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серія ЗК №0127659 зареєстроване в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17526;

- право власності на майновий пай члена КСП «Копанське», надане згідно Свідоцтва про правовласності на майновий пай члена КСП серії ЗК №ІІІ 0163374 в розмірі 2436 грн.

Дане майно та майнові права спадкодавець ОСОБА_3 , успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , однак як було вказано вище спадкові права документально не оформив.

Згідно даних держгеокадастру за ОСОБА_4 зараєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСГП «Копанське» серії ЗК №0127659 площею 0,89 умовних кадастрових гектарів зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за номером 17526, про що свідчить довідка начальника відділу №4 держгеокадастру.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

З правової точки зору, паювання земель є юридичним фактом, що тягне за собою передачу кожному з членів сільськогосподарського підприємства, якому виділена земельна частка (пай), лише права розпорядження нею. Тому ні володіти земельною часткою (паєм), ні тим більше користуватися нею власник такої частки не може не тільки юридично, а й фізично. А отже він не може передати право користування часткою іншій особі, наприклад, на підставі договору оренди, оскільки ніхто не може передати іншій особі більше прав, ніж має сам. Це є аксіомою правового регулювання суспільних відносин.

Таким чином, сертифікат на право на земельну частку (пай) слід розглядати як правовстановлюючий документ, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм). Власник земельної частки (паю) і власник земельної ділянки наділені різним обсягом правомочностей: якщо останній наділений усіма правомочностями власника, то особа, яка має право на земельну частку (пай), лише однією з них. Отже, сертифікат на право на земельну частку (пай) не можна розглядати як правовстановлюючий документ, що посвідчує всі три правомочності власника земельної ділянки володіння, користування та розпорядження нею, а відтак у разі спадкування спадкодавець набуває право на земельну частку (пай).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,89 умовних кадастрових га складає 9048,00*2,465 (коефіцієнт індексації) = 22303,32 грн ,що стверджується довідкою начальника відділу №4 головного управління держгеокадастру в Закарпатській обл. від 20.02.2024 №143/225-24 .

Право власності на майновий пай члена КСП «Копанське», в розмірі 2436 гривень належало померлій матері позивачки ОСОБА_4 на підставі свідоцтва серії ЗК №ІІІ016374.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права так і обов`язки. До майнових прав належить зокрема, право власності.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності насувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкої вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно та майнові права, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 :

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Копанське», розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, надане згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серія ЗК №0127659 зареєстроване в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №17526;

- право власності на майновий пай члена КСП «Копанське», надане згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЗК №ІІІ 0163374 в розмірі 2436 грн,

у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГоловуючийТ. Ю. Левко