Справа № 556/1242/24
Провадження № 2/691/396/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участі секретаря судового засідання Вовк Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

В травні 2024 року представник позивача ОСОБА_3 , звернулася до Володимирецького районного суду Рівенської області, в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, укладеного 07 грудня 2018 року Виконавчим комітетом Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького району Рівенської області, актовий запис № 23, з тих підстав, що подружжя прожило у спільному шлюбі один рік, у січні 2020 року відповідач взагалі виїхала з с. Великі Цепцевичі Вараського району Рівенської області. На даний час місце перебування відповідача не відоме. Оскільки укладення шлюбу здійснюється на засдах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Вказана норма закону надає право позивачу звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, якого фактично не існує. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовм про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 СК України, зокрема таких як вагітність відповідачки або недосягнення дитиною одного року, відсутні. Подальше спільне життя як подружжя, чи примирення, не можливе.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівенської області від 17.05.2024 року матеріали позовної заяви направлено за підсудністю до Городищенського районного суд Черкаської області.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18.06.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків в її оформленні.

05.07.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін на 19 серпня 2024 року, відкладено з поважних на те причин.

30.09.2024 в судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно.

Від представника позивача ОСОБА_3 20.09.2024 надійшло клопотання про розгляд справи № 556/1242/24 без участі позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Кругліцької В. М., позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомлена, з дотриманням норм ЦПК України, про дату, час та місце судового розгляду позову про розірвання шлюбу, що стверджується в т. ч. даними відстеження АТ "Укрпошта" трекінг 872, в судове засідання не з`явилася, вдруге, без повідомлення причини, заяв та/або клопотань на адресу суду не надходило. Також відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала.

З огляду на наведене вище, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з нормами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно із статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2024 року (видане повторно) 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_5 (відповідач) у Виконавчому комітеті Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького району Рівенської області, зареєстрували шлюб під актовим записом № 23, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_6 ".

Отже, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не встановлено.

Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Згідно частини 1 статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Та, відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Як вбачається з позовної заяви, сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

При розгляді позову про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

При цьому судом враховується позиція Верховного Суду, викладена у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18 (61-3235св19), згідно з якою закріплена статтею 111 Сімейного кодексу України норма щодо необхідності вжиття заходів до примирення подружжя є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Крім того, суд виходить з пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Таким чином, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. При цьому судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу.

Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при зверненні до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена квитанцією.

Керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 268, 354, 355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований 07 грудня 2018 року Виконавчим комітетом Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького району Рівенської області, під актовим записом № 23.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) кошти за сплачений судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. П. Синиця