ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 205/9927/23

провадження № 61-7898св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого- Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Маріупольська міська рада Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року, прийняту у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області (далі - Маріупольська міська рада) про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Вказував на те, що 22 червня 2021 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька, приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Куркчи Г. І. завів спадкову справу. У зв`язку із військовим вторгненням рф в Україну територія м. Маріуполя відноситься до тимчасово окупованих територій, на якій не здійснюють свою діяльність органи державної влади, а також не провадиться нотаріальна діяльність. Справи приватного нотаріуса Куркчи Г. І. з окупованої території на підконтрольну не вивезені та будь-якій нотаріальній конторі не передані, а рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 5 від 13 березня 2023 року анульовано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю Куркчи Г. І. , у зв`язку з чим позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Судові витрати у справі віднесено за рахунок ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі не відомо, за заявою кого саме було заведено спадкову справу, із наданих позивачем доказів неможливо встановити коло спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не надав достатніх доказів, які давали би підстави стверджувати, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, інші спадкоємці відсутні або із заявами про прийняття спадщини не зверталися, чи є особи, які після смерті ОСОБА_2 мають право на спадкування за заповітом.

Суд зазначив, що сама по собі наявність родинних відносин та перебування нерухомого майна у спільній частковій власності позивача і спадкодавця не можуть бути беззаперечним фактом набуття права ОСОБА_1 на майно в порядку спадкування після смерті батька.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року змінено, зазначено інші мотиви відмови у задоволенні позовних вимог у редакції цієї постанови.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, але помилився щодо мотивів такої відмови.

Апеляційний суд, установивши, що постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області від 25 липня 2008 року серії АН № 578855 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , накладено арешт, дійшов висновку про те, що звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, коли на 1/2 частку цієї квартири накладений арешт, є передчасним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чекменьов Д. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність арешту державного виконавця на майно не може бути перешкодою ні для визнання права за власником шляхом його державної реєстрації (без зміни власника), ні для спадкування (з переходом права власності до спадкоємців).Для позивача спірне майно було єдиним житлом, яке зазнало пошкоджень через збройну агресію та окупацію рф території України. Відсутність вирішення питання з оформленням прав власності на таке житло позбавляє його можливості надалі вирішувати питання щодо отримання компенсації за пошкоджене житло.

Судове рішення апеляційного суду належним чином не мотивовано, апеляційний суд не зазначив у своїй постанові, яким чином арешт частки спадкоємця перешкоджає визнанню права власності на іншу частку в цьому майні в порядку спадкування.

Підставами касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 658/160/16-ц (провадження № 61-7720св18), від 11 березня 2020 року у справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У серпні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина.

На підставі свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Спадщина відкрилася на належну спадкодавцю 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

22 червня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г. І. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено, та станом на теперішній час воєнний стан не скасовано.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції від 17 жовтня 2022 року) Маріупольська територіальна громада віднесена до територій, які перебувають в тимчасовій окупації. Державні нотаріальні контори або приватні нотаріуси нотаріальну діяльність не здійснюють.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України від 13 березня 2023 року № 5 свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я Куркчи Г. І. , анульовано.

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 29 березня 2023 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Куркчи Г. І. припинена та зобов`язано передати усі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення дії воєнного стану та обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю на території Донецької області. Станом на 07 вересня 2023 року документи не передано, встановити їх місцезнаходження та стан збереження неможливо.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 жовтня 2023 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області від 25 липня 2008 року серії АН № 578855 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , накладено арешт.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У справі, яка переглядається, установлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 жовтня 2023 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області від 25 липня 2008 року серії АН № 578855 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , накладено арешт.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування з тих підстав, що на 1/2 частку спірної квартири накладений арешт, не врахував, що 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , на яку накладений арешт, не є спадковим майном, оскільки належить позивачу, а не спадкодавцю, а тому помилково відмовив у позові ОСОБА_1 з цих підстав.

У справі, яка переглядається, установлено, що спадкове майно знаходиться на тимчасово окупованій території.

Пунктами 2-4 статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлюють порядок прийняття спадщини в разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, і надають право спадкоємцям реалізувати свої права щодо спадкового майна на території України в загальному порядку (стаття 11-1).

Суд апеляції не врахував, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г. І. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак матеріали спадкової справи до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавалися, встановити їх місцезнаходження та стан збереження неможливо, а тому позивач позбавлений можливості захистити його спадкові права у позасудовому порядку.

Враховуючи наведене, висновки суду апеляційної інстанції не можна вважати обґрунтованими та такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець