КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1502/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікова С.В., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сподара Андрія Володимировича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1192-4872 від 20.04.2023 року у розмірі 9 640 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 4 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5 640 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн.

Свої вимоги позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» обгрунтовував тим, що 20.04.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua) було укладено електронний Кредитний договір №1192-4872, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на платіжну карту в розмірі 4 000 грн строком на 300 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Вказував, що укладений кредитний договір разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був ознайомлений. Зазначений кредитний договір між сторонами був укладений у відповідності до норм ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, ознайомлено його з Правилами надання споживчих кредитів та інших супутніх документів, котрі в подальшому були підписані ОСОБА_1

Зазначав, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 000 грн на картковий рахунок. Обов`язки, передбачені договором, відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.06.2023 року у нього виникла заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9 640 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 4 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5 640 грн.

В добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс»вказану заборгованість та судові витрати у справі.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1192-4872 від 20.04.2023 року у розмірі 9 640 грн та судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - адвоката Сподара А.В. з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги вказує, що оскільки в рішенні від 30.11.2023 року були порушенні його законні права та інтереси, а суд першої інстанції не надав цим порушенням необхідної уваги, то виникає необхідність в оскарженні даного рішення в апеляційному порядку виходячи з наступного.

Обставини, що свідчать про поважність причин неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву полягають в тому, що відповідач не використав своє право на захист, оскільки він взагалі не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про його існування.

Вказує, що він від 29.05.2022 року та по теперішній час перебуває у складі ЗСУ та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для оборони України.

Також зазначає, що не проживає постійно за місцем реєстрації, оскільки знаходиться на фронті, і відповідно взагалі не знав про існування судового процесу.

Вважає, що не відповідає законодавству і стягнення процентів за кредитним договором, оскільки такі взагалі не були передбачені договором.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» мотивував тим, що 20.04.2023 у між ТОВ «Укр Кредит Фінанс»та відповідачем за допомогою Вебсайту (https://creditkasa.com.ua) було укладено електронний Кредитний договір №1192-4872, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на платіжну карту у розмірі 4 000 грн строком на 300 днів.

Проценти згідно договору повинні були нараховуватись після закінчення терміну на який брався кредит, а саме: 300 днів, починаючи від 20.04.2023 року.

Вказані обставини судом не були встановлені, що призвело до порушення прав відповідача, так як позов та позовні вимоги були заявлені передчасно у зв?язку з ненастанням дати погашення заборгованості.

Вказані перевищення не відповідають загальним засадам цивільного законодавства: справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК).

Вважає, що все вищезазначене є суттєвими обставинами, які не були враховані при ухваленні судового рішення від 30.11.2023 року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Отже, він був позбавлений можливості таких процесуальних дій, які мав на меті зробити, якщо був би присутнім на судовому засіданні, в тому числі:

- подання та витребування у банку кредитної справи;

- подання заперечень на позов істотно б вплинули на розгляд справи по суті, так як в позовній заяві позивач наводить неправдиву інформацію, яка не співпадає з реальними подіями щодо фактичних обставин у справі та розміру заборгованості;

- вирішення питання про розгляд справи в загальному порядку.

Вказує, що Банк його з «Правилами надання споживчих кредитів» не ознайомлював, жодним документом не була встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання обов?язків оплати по кредиту, тим паче до наступу дати повернення (300 днів).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК відповідач зобов?язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 ЦК України, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стягнення додаткових платежів жодним документом не була передбачена, а тому їх стягнення вважає незаконним.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 20.04.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та фізичною особою ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, та які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1192-4872.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Зі змісту кредитного договору (п.11.1) вбачається, що цей Договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений.

За нормами ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно з п.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний правочин має бути підписаний сторонами і моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На виконання зазначених вимог Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A4676 для підписання Кредитного договору №1192-4872 від 20.04.2023 року та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту - 4 000 грн; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк- 21 день; знижена

% ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

За матеріалами справи Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань згідно умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти. Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

А саме, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вказував, що відповідачем здійснювались часткові оплати за договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання по договору не виконує належним чином, чим порушує умови договору та норми цивільного законодавства, зокрема, ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України.

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, станом на 19.06.2023 року виникла заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9 640 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 4 000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 5 640 грн.

Відповідно до п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у розмірі

9 640 грн. та судового збору в сумі 2147 грн. 20 коп.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сподара Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: