Справа № 159/2867/24 Провадження № 22-з/802/58/24 Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г.
Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2024 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання - Савчук О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2024 року,
Постановою Волинського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства (далі - АТ) «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2024 року у цій справі - без змін.
23 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подав до Волинського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду (сформована в підсистемі 21 вересня 2024 року), яку обґрунтовував тим, що 12 вересня 2024 року він звернувся до апеляційного суду із заявою до закінчення судових дебатів у справі у якій заявив про намір подати докази, які підтверджують розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив апеляційний суд розглядати справу за його та позивача відсутності.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки апеляційний суд не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у цій справі є 08 жовтня 2024 року - дата складення повного судового рішення.
Заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив про необхідність стягнення з відповідача АТ «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, зробивши до закінчення судових дебатів відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України заяву про подання доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду та додав відповідні докази, а саме: копію акта приймання-передачі правової допомоги (послуг) за договором про надання правової допомоги № 17-02/24 від 17 лютого 2024 року та додатку № 4 до нього від 29 квітня 2024 року. Згідно зазначеного акту розмір гонорару (фіксованої суми) адвоката за надання професійної правничої допомоги позивачу у цій справі у суді апеляційної інстанції становить 5 000 грн. У згаданому додатку №4 від 29 квітня 2024 року до договору про надання правової допомоги № №17-02/24 від 17 лютого 2024 року сторони погодили, що гонорар за надання правової допомоги згідно з умовами пунктів 1 та 2 цього додатку до договору сплачується замовником адвокату протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Водночас як встановлено апеляційним судом у цій справі, відповідач клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв, хоча відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач будучи обізнаний із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, у якій представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, не зазначав про неспівмірність витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції у цій справі.
З огляду на наявність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн та за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в апеляційного суду відсутні передбачені законом підстави для зменшення таких витрат.
Враховуючи наведене, а також те, що реально понесені витрати позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому з врахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, такі витрати підлягають стягненню з АТ «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 268, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити та ухвалити у цій справі додаткове рішення.
Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий-суддя
Судді: