Справа 206/3115/24
Провадження 2/206/1300/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку від представника позивача ОСОБА_2 надійшла позовна заява, в якій він просить суд:

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором 631724070 у розмірі 154252,42 грн. та суму сплаченого судового збору.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 15.07.2021 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631724070. Відповідно до умов вказаного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Бпнк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит, у свою чергу відповідач, всупереч чинному законодавству та умов договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого, станом на 17.07.2023 року має заборгованість у розмірі 154252,42 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 2-5).

12.08.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Цокало Тетяни Михайлівни надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, представник відповідача зазначає, що сторона позивача надала разом із позовною заявою Вимогу, яка було направлена відповідачу 02.01.2023 р. про погашення заборгованості за кредитним договором №631724070 у розмірі 137071,25 грн. Відповідно до правової позиції постанови Великої Палати від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Однак, після 02.01.2023 р. позивачем було нараховано прострочене тіло кредиту за поточний період у розмірі 17181,17 грн., що не підлягають стягненню з відповідача. Також представник відповідача звертає увагу суду, що позивачем було здійснено ряд помилок у вимозі від 02.01.2023 р., а саме: дата укладання кредитного договору №631724070 є 15.07.2021 р. позивач помилково вважає, що договір укладено 02.01.2023 р. Також, вимога містить суму простроченої заборгованості 107675,62 грн. та 137071,25 грн. (за текстом вимоги) що унеможливлює здійснити аналітичний розрахунок реальної заборгованості станом на 20.06.2023 р. Представник відповідача просить суд прийняти від ОСОБА_1 заяву про визнання позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором №631724070 від 15.07.2021 р. в загальному розмірі 137071,25 грн., в інший частині позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості - відмовити за безпідставністю, здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог. стягнути з позивача на користь відповідача всі понесені судові витрати, в тому числі і судові витрати на правничу допомогу (а.с. 93-98). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 112). У судове засідання відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилась. 23.09.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи без участі сторони відповідача. Представник просить суд розглянути справу за відсутністю відповідача та його представника. Прийняти від ОСОБА_1 заяву про часткове визнання позову в частині стягнення заборгованості у розмірі 137071,25 грн. Також просить здійснити розподіл судових витрат, пропорційно задоволених позовних вимог. (а.с. 109-110).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

12 липня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 87).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що 15.07.2021 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Акцепт договору позичальником здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 1977). Відповідно до умов, сторони узгодили тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, сума встановленої кредитної лінії 93000,00 грн., процента ставка - 37,00 % річних, тип ставки фіксована, строк дії кредитної картки 5 років (а.с. 6-10).

Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами було сторонами узгоджено істотні умови споживчого кредиту. Документ підписано сторонами договору (а.с. 8-9).

Факт передачі позивачем відповідачеві грошових коштів, обумовлених договором підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою за період з 15.07.2012 по 17.07.2023 року (а.с. 14-16).

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, якими він обґрунтовував свої вимоги встановлено, що станом на 17.07.2023 року відповідач має заборгованість у розмірі 154252,42 грн. а саме: прострочене тіло кредиту 80845,63 грн., відсотки за користування кредитом 15612,11 грн., тіло кредиту 55798,42 грн., відсотки за прострочену заборгованість 1996,26 грн. (а.с. 11-13).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з державного реєстру банків, Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100), реєстраційний номер у Державному реєстрі банків 158, дата внесення до Державного реєстру банків 24.03.1993 (а.с. 67-80).

02.01.2023 року на адресу відповідача представником позивача направлена досудова вимога про усунення порушень з вимогою протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у загальному розмірі 137071,25 грн. (а.с. 17-18).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ч. 1-2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено встатті 209 ЦПК України.

Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак останній зобов`язаний нести відповідальність.

Щодо посилань відповідача на правову позиції постанови Великої Палати від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12, суд зазначає наступне. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики застосовується до правовідносин у разі відсутності іншої домовленості сторін. Так, у постанові від 13.12.2018 р. у справі № 913/11/18 Верховний Суд наголосив, що у даній справі сторонами кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (ст. 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щодо щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

Відтак, з огляду на умови укладеного між сторонами кредитного договору, Верховний Суд вказав на помилковість висновків апеляційного суду про необхідність застосування до правовідносин сторін даного спору правової позиції Великої Палати ВС, викладеної в постанові від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.

У кожному конкретному випадку умови кредитного договору мають істотне значення при визначенні періоду, за який можуть нараховуватися проценти, передбачені ст. 1048 ЦК України.

Так, відповідачем підписано кредитний договір, а отже вона погодилась з його умовами. Строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Отже, суд погоджується із наданим розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, та враховує, що відповідачем розмір заборгованості не спростовано, навпаки, у відзиві на позовну заяву вона погодилась із нарахованою сумою, але тільки в межах суми, зазначеній у вимозі від 02.01.2023, а саме: 137071,25 грн., а тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 154252,42 грн. ґрунтується на нормах законодавства, що регулює дані правовідносини.

За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 гривень. Витрати відповідача на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 263, 264 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитним договором № 631724070 у розмірі 154252 (сто п`ятдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят дві) гривні 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя А.О. Сухоруков