Провадження №4-с/369/118/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

27.09.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А. перевіривши скаргу ОСОБА_1 до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 вересня 2024 року скаржник ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Під час вивчення матеріалів скарги виявлено обставини, які свідчать про недодержання скаржником вимог, передбачених законом для звернення до суду з такими скаргами, що перешкоджають її розгляду та дають підстави для залишення зазначеної скарги на дії органу примусового виконання без руху.

Як визначено у ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що у розділі VII ЦПК України, який присвячений регулюванню судового контролю за виконанням судових рішень, не врегульоване питання щодо форми та змісту скарги на дії посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, суд, з урахуванням положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, зазначає, що скарга на дії посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, що передбачені положеннями ст. ст. 175, 177 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Так, відповідно до ч. З ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захист у прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, в порушення вищевказаних норм ЦПК України, скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим у ст. 175 ЦПК України, а саме:

- у скарзі відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін у справі;

- заявником не надано підтвердження про те, що ним не подано іншої аналогічної заяви до цієї ж посадової особи з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- заявником не зроблено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- заявником не уточнено суб`єктний склад сторін спору про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС та не вказано прізвища, ім`я та по батькові державного виконавця чи іншої посадової особи, дії або бездіяльність якого оскаржується, так зокрема скаргу подано до ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), однак у прохальній частині боржник вказує про особу, яку іменує Сувало;

- заявником не уточнено прохальну частину скарги та чітко й конкретно не зазначено, які саме дії він просить визнати неправомірними, шляхом зазначення у чому такі дії полягали та у чому саме виразились такі дії.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Проте, всупереч вимогам норми ч. 2 ст. 183 ЦПК України заявником не додано до скарги на дії/бездіяльність державного виконавця докази її надіслання стягувачу ОСОБА_2 .

При цьому суддя зауважує, що залишення скарги без руху не є обмеженням права скаржника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви (скарги), а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем(скаржником) цих вимог та прийнятності заяви(скарги) на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За таких обставин скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику п`ятиденного строку для усунення недоліків скарги.

Суд, вважає за необхідне попередити заявника, що у разі не усунення недоліків скарги у строк, встановлений судом, то скарга у відповідності до ч. З ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Керуючись ст. 10, 175, 177, 185, 447, 448 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Повідомити скаржника та його представника про необхідність виправлення зазначених недоліків скарги протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Роз`яснити скаржнику, що у разі не виконання ухвали суду в зазначений строк, скарга буде вважатись неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина КОЗАК