ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву адвоката Павленко Сергія Валерійовича поданої в інтересах приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2024 року адвокат Павленко С.В. звернувся до суду в інтересах приватного виконавця Бережний Я.В. з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те що в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області розглядалася справа № 381/3841/23 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Бережний Я.В., яка ухвалою суду від 01.10.2024 року, на підставі заяви представника скаржника залишена без розгляду. При розгляді справи ним було заявлено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат за розгляд справи у Фастівському міськрайонному суді Київської області, а саме у запереченнях на скаргу було визначено фіксований розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Як вказує представник в заяві, у разі залишення позову, в даному випадку скарги, без розгляду відповідач (в даному випадку приватний виконавець) має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (скаржника). Наявна чітка недобросовістність як Скаржника так і його представника та зловживання своїми процесуальними правами щодо звернення до суду із відповідною скаргою потім просити суд залишити таку скаргу без розгляду для того, щоб в подальшому, через шість днів подати до цього ж суду скаргу з аналогічними вимогами які були зазначені у скарзі яка була залишена без розгляду на вимогу скаржника. Таким чином, витрати на правничу допомогу, згідно Договору про надання правової допомоги, Додаткової угоди, Акту приймання-передачі наданих послуг, є доведеними, та підлягають стягненню з скаржника зважаючи на те, що скаржник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про залишення скарги без розгляду та в подальшому подавши нову скаргу з тими самими вимогами.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця, суд приходить до наступного.

При розгляді судом встановлено, що 06.08.2024 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на бездіяльність приватного виконавця Бережного Ярослава щодо не проведення опису, оцінки, реалізації майна.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2024 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця залишено за заявою представник скаржника адвоката Потапенко С.Ю. без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із частиною шостою ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов (скаргу). ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (скаржника).

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Звернення скаржника до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, її дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок скаржника відшкодувати понесені приватним виконавцем витрати на правову допомогу.

Сам по собі факт залишення скарги без розгляду за заявою представника скаржника та подачею нової скарги до суду не може бути підставою для задоволення вимог приватного виконавця про компенсацію здійснених ним витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення скарги без розгляду на підставі заяви представника скаржника - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право скаржника, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення скарги без розгляду не є необґрунтованими діями скаржника та її представника, так як це є їх диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі N 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі N 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі N 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі N 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі N 521/3011/18.

Процесуальні дії скаржника, спрямовані на захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Серед іншого слід зауважити, що у цій справі суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку скаржника та її представника, не застосовував до них будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та скаргу залишив без розгляду за заявою представника скаржника, а не через зловживання ними процесуальними правами.

Отже, підстав для констатування факту необґрунтованості дій скаржника та її представника у зв`язку із зверненням до суду з цією скаргою та із заявою про залишення її без розгляду не встановлено. Зворотного приватним виконавцем та його представником не доведено.

Жодних доказів, які вказували на необґрунтованість дій скаржника та її представника не надано.

Також, у заяві про стягнення судових витрат у розмірі 15000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії скаржника та її представника у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням скарги без розгляду. У заяві вказано лише на норми ЦПК України та про наявність в матеріалах справи договору про надання правової допомоги, а також долучено до заяви акт про надання юридичних послуг.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на скаржника витрат приватного виконавця на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак суд не вбачає підстав для стягнення з скаржника на користь приватного виконавця будь-яких витрат за надання правничої допомоги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 133,140,141,270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Павленко Сергія Валерійовича поданої в інтересах приватного виконавця Бережного Ярослава Вікторовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей