Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8884/23
Провадження № 2-з/711/68/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Мелещенко О.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа № 711/8884/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 29.12.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

В ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 адвокат Давигора С.А. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Вказує, що предметом спору виступає поновлення права позивача на володіння майном, яке вибуло з її володіння без достатніх на те підстав, а також розпорядження колишнім чоловіком коштами без згоди дружини з якою перебував в шлюбі. За вимогами позову позивач просить стягнути кошти в досить великому розмірі, що на дату подання даної заяви складає 362 розміри прожиткового мінімуму доходів громадян. Наразі цивільна справа перебуває на стадії судового розгляду. Відповідач, як учасник спору неодноразово показав, що нехтує, як правами сторін так і вимогами суду в рамках даної справи, оскільки неодноразово не брав участі в справі (не виходив не зв`язок, хоча суд намагався забезпечити рівність сторін на доступ до правосуддя), подавав докази поза межами стадії на якій мали такі докази подані, відкладав засідання внаслідок зміни представників. Окрім того, в період, коли було запропоновано укладення мирової угоди (в суді представниками було запрошено надання перерви), ОСОБА_2 через свого представника звертається до суду із вимогою про зняття арешту із нерухомого майна в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, де на все майно боржника, яким є відповідач, було накладено арешт. Зазначає, що на сьогодні умови та обставини в даній справі змінилися, відповідач діє недобросовісно, вказаним рішення про зняття арешту із майна намагається уникнути відповідальності в справі про стягнення з нього заборгованості в сумі 1 093 686,00 грн., адже у разі задоволення позову про стягнення відповідних коштів у позивача не буде можливостей задовольнити та виконати рішення суду. Разом з тим, при зверненні до суду із відповідним позовом позивачем подавалася заява про забезпечення позову, але судом при розгляді даної заяви було звернуто увагу, що на майно відповідача вже накладено арешт, тому повторної потреби у такому забезпеченні позову немає. Наразі ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області у справі №701/1412/19 від 01.08.2024 року визнано протиправною бездіяльність Другого ВДВС у місті Черкаси та зобов`язано зняти арешт із квартири АДРЕСА_1 . Постановою Черкаського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року залишено без змін вказане рішення. У судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, але на дату подання відповідної заяви не опубліковано в реєстрі, тому буде надано у разі наявності відповідного тексту представником позивача буде наданий відповідний документ. Окрім того, 23.06.2024 року відповідач підписав засвідчену ним довіреність на розпорядження всім належним йому нерухомим майном на ім`я матері, яку направив до України для виконання. Його представник ОСОБА_3 01 липня 2024 року подала заяву до Другого ВДВС у місті Черкаси про зняття арешту виключно з даної квартири. Інше нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 за вимогами скарги на бездіяльність органу ДВС поданої адвокатом Манзар Т.В. в інтересах ОСОБА_2 залишається, як застава за належне виконання ним аліментних зобов`язань, і суд в ухвалі зазначив, що вартість даного нерухомого майна буде достатнім для забезпечення належного виконання зобов`язання ОСОБА_2 . Отож, обставини та потреба у забороні вчиняти дії із розпорядження нерухомим майном у вигляді квартири АДРЕСА_1 є необхідним та крайнім заходом, з яким звертається позивач, оскільки майнова вимога за предметом позову є досить великою, процесуальна поведінка відповідача свідчить про його намір призвести до неможливості в майбутньому за рахунок нерухомого майна виконати судове рішення. У разі задоволення позовних вимог позивач позбавлений буде можливості отримати відповідні кошти, а враховуючи, що відповідач є власником двох об`єктів нерухомого майна, одне із яких не зможе бути передано на реалізацію в порядку виконання судового рішення, оскільки є забезпеченням за рішенням суду у справі № 701/1412/19, інше нерухоме майно може бути фактично відчужено до ухвалення судом відповідного рішення в даній справі, і, враховуючи ухвалу суду про скасування арешту, довіреність на право розпорядження всім майном ОСОБА_2 посвідчену у червні 2024 року, є досить великий ризик, що це майно відповідач буде відчужувати невідкладно з метою уникнення відповідальності, чи то в інтересах третіх осіб, чи в інтересах близьких родичів.

Таким чином, просить забезпечити позов у цивільній справі № 711/8884/23 шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.10.2024 суддя Кондрацька Н.М. визначена для розгляду заяви про забезпечення позову у справі № 711/8884/23, провадження 2-з/711/68/24.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не викликалися відповідно до вимог частини першої статті 153 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

До того ж, як зазначено у постанові ВС від 17.10.2018 року, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову, зокрема, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 397493647 від 02.10.2024 ОСОБА_2 на праві власності належить нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 27.08.2021 та квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу від 28.12.2012.

Також з даної інформації вбачається, що постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 26.05.2022 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до наданої копії ухвали Маньківського районного суду Черкаської області від 01.08.2024 у справі №701/1412/19 (провадження № 4-с/701/724), яка постановою Черкаського апеляційного суду від 02.10.2024 залишена без змін, задоволено скаргу ОСОБА_2 до Другого відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання: визнано їх бездіяльність, що полягає у не знятті арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 , накладеного постановою про арешт майна від 26.05.2022 та зобов`язано зняти арешт із вказаної квартири АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, що належить відповідачу ОСОБА_2 , суд звертає увагу, що предметом поділу спільного майна подружжя у цивільній справі № 711/8884/23 є саме грошові кошти у сумі 55000 доларів США.

Заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що відповідач має намір відчужити нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності, з метою уникнути виконання рішення суду у справі № 711/8884/23 у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Додана копія довіреності від 23.06.2024, згідно якої ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_3 з поміж іншого розпоряджатися усім належним йому нерухомим та рухомим майном, на думку суду, не є достатньою підставою, що свідчить про недобросовісні дії з боку відповідача щодо можливості відчуження квартири АДРЕСА_1 на користь третіх осіб, щодо якої знято арешт ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 01.08.2024 у справі № 701/1412/19 та яка постановою Черкаського апеляційного суду від 02.10.2024 залишена без змін.

Окрім того, наразі на все нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 накладений арешт постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 26.05.2022, зокрема, на кв. АДРЕСА_3 .

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що забезпечення позову у цивільній справі № 711/8884/23 про поділ спільного майна подружжя у вигляді грошових коштів, шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_2 , не підлягає до задоволення, оскільки відсутні належні докази, що застосування саме такого виду забезпечення позову, враховуючи предмет розгляду у вказаній справі підлягає до застосування судом задля забезпечення виконання рішення суду у справі № 711/8884/23.

Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька