Єдиний унікальний номер: 357/8090/24
Провадження № 2/378/280/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за куредитмним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», звертаючись з вказаним позовом до відповідачки, посилається на те, що між позивачем та відповідачкою 03.07.2023 укладено договір № 9-1, в електронному вигляді, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 4950 грн. шляхом переказу на її платіжну картку, строком на 150 днів (до 30.11.2023). Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.05.2024 має заборгованість в сумі 30917,50 грн. з яких 4590 грн. за тілом кредиту, 25967,50 грн. за процентами.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК«Ріальто» вказану суму заборгованості за кредитним договором, витрати по сплаті судового збору 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн..

Ухвалою суду від 18.04.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 64).

Представник позивача до суду не прибув, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином (а. с. 129), відповідно до клопотання (а. с. 128) товариство справу просить розглядати без присутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання вдруге не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки, копії ухвали про відкриття, позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 89, 102, 123), проте, вказане поштове відправлення повернулось вперше - з довідкою відділення ПАТ «Укрпошта» з відміткою щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 127), вдруге вказане поштове відправлення згідно трекінгу з сайту ПАТ «Укрпошта» не вручене та повертається також з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 131 132).Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином. Крім того, відповідачка про розгляд справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 126).

Протягом строку, визначеного ухвалою Ставищенського районного суду про відкриття провадження, відповідач правом на подачу відзиву не скористалась.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9-1, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 950 грн. строком на 150 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (а. с. 18-23).

Кредитний договір був підписаний 03.07.2023 шляхом введення одноразового ідентифікатора 059020 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі інтернет.

Зі змісту Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua щодо хронології дій по укладенню кредитного договору № 9-1 (а.с.30) вбачається, що ОСОБА_1 послідовно вчинила ряд дій, спрямованих на отримання кредитних коштів, в тому числі підписала повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора (а. с. 30).

В матеріалах справи також містяться надані позивачем таблиця обчислення загальної вартості кредиту (Додаток № 1 до договору) (а. с. 24-25), інформаційне повідомлення про взаємодію (Додаток № 2 до договору) (а. с. 26), підписані шляхом введення одноразового ідентифікатора 059020, анкета-заява на кредит № 1283761 від 22.05.2023 (а. с. 31), довідка про надсилання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором (а. с. 33), Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а. с. 34-49).

Кредитні кошти в сумі 4950 гривень в день укладення договору 03.07.2023 переоаховані відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується чеком № 605984955 від 03.07.2023 (а. с. 28).

Згідно відповіді АТ «Державний ощадний банк України» від 27.08.2024, наданої на виконання ухвали суду, встановлено що саме на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , а також фінансовий номер, на який направлялось підтвердження з умовами договору, знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (а. с. 114). З виписки з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , також підтверджений факт зарахування їй грошових коштів у розмірі 4950 гривень (а.с.115)).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 29.05.2024 за договором 9-1 заборгованість ОСОБА_1 становить 30917,50,28 грн., з яких 4590 грн. заборгованість за тілом кредиту, 25967,50 грн. - за процентами(а. с. 29),

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3-6,8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що позикодавець, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушила взяті на себе зобов`язання, оскільки за нею станом на 29.05.2024 наявна заборгованість в сумі 30917,50,28 грн., з яких 4590 грн. за тілом кредиту, 25967,50 грн. за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем.

При вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із статтями 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження отримання професійної правничої допомоги позивачем надано свідоцтво серії НОМЕР_3 від 23.10.2018 про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_2 (а. с. 65), договір № 02/06/2022 від 02.06.2022 про надання юридичних послуг (а. с. 61-64), акт приймання-передачі наданих послуг № 213 від 30.01.2024 (а. с. 68), платіжну інструкцію № 1173 від 31.01.2024, відповідно до якої ТОВ «ФК «Ріальто» перерахувало ОСОБА_2 36000 грн. за надані юридичні послуги по договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 згідно акту № 213 від 30.01.2024 (а. с. 70). При цьому обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладений саме на відповідача.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 02/06/2022 від 02.06.2022, укладеного між ТОВ «Фінансов Компанія «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 (адвокатом), приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбаченим цим договором, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити надану правову допомогу у порядку та строки обумовлені сторонами (а. с. 61).

Відповідно до п. 1 акту приймання-передачі наданих послуг № 213 від 30.01.2024, підписаного позивачем та ФОП ОСОБА_2 загальна вартість наданих юридичних послуг становить 36000 грн. за підготовку позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Ріальто» згідно реєстру №1 від 30.01.2024 року (а. с. 68), згідно п. 1 витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 213 від 30.01.2024 та відповідно до детального опису робіт виконаних ФОП клієнту останній прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 9000 грн., за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 9-1 від 03.07.2023 року, клопотання про витребування доказів - 8000 грн. та складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з ОСОБА_1 - 1000 грн. (а. с. 69).

Враховуючи складність справи, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених витрат на правничу допомогу, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, суд вважає наявними підстави для стягнення на користь позивача понесених витрат по сплаті правничої допомоги. Зокрема, з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат на правничу допомоги слід стягнути 9000 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 610, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію`ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за договором № 9-1від 03.07.2023 у розмірі 30917 (тридцять тисяч дев`ятсот сімнадцять) гривень 50копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», (03124, м. Київ, бульвар. Вацлава Гавела, 4, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , (09410, жительки АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 07 жовтня 2024.

Суддя Н. М. Марущак