Справа № 462/2257/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі

Судді Постигач О.Б.

Секретаря Кмошик С.І.

Представника позивача ОСОБА_1 .

Представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, треті особи Друга Львівська нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок загальною площею 176,4 кв.м, житловою площею 89,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами (гараж літ. «Б1», сарай літ. «В1», літня кухня літ. «Г1»; вбиральня літ «У1»; ворота з хвірткою № 1; ворота № 2; огорожа № 3; хвіртка № 4; огорожа № 5). Свої позовні вимоги мотивує тим, що її дід ОСОБА_6 , 1908 року народження, був власником на праві особистої власності житлового будинку АДРЕСА_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Його спадкоємцем був його син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його спадкоємицею була його мати - ОСОБА_5 , 1914 року народження, яка спадщину після свого сина прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. 15.02.2005 ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого нею зроблено розпорядження, що все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день смерті та все на що вона за законом буде мати право, вона заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25.10.2022 ОСОБА_3 звернулася до Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її бабусі - ОСОБА_5 12.08.2023 Друга львівська державна нотаріальна контора скерувала їй повідомлення про звернення до суду з метою реалізації своїх спадкових прав. З врахуванням наведеного просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, дав пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову не заперечив.

Треті особи в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася позивачка ОСОБА_8 , батьками якої значаться: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 79/.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_8 29.07.2000 одружилася з ОСОБА_11 /а.с. 54/.

Згідно обліково-послужної картки батька позивачки ОСОБА_9 вбачається, що сім`я останнього складається з: батька - ОСОБА_6 , матері ОСОБА_5 , брата ОСОБА_7 та дружини ОСОБА_10 /а.с. 36-37.

Також архівною довідкою з Державного архіву Львівської області від 22.08.2006 підтверджується факт того, що батьками ОСОБА_9 , 1937 р.н., батька позивачки ОСОБА_3 , є ОСОБА_6 , 1908 р.н. та ОСОБА_5 , 1914 р.н. /а.с. 51/.

Згідно свідоцтва про одруження у 1935 році ОСОБА_12 , у віці 27 років одружився з ОСОБА_13 , у віці 21 рік /а.с. 24/.

Виходячи із наведеного, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що у даному випадку позивачкою ОСОБА_3 є доведеним той факт, що ОСОБА_5 , 1914 р.н., є її бабою, а тому заяву у частині встановлення факту родинних відносин слід задовольнити в повному обсязі, оскільки встановлення даного факту породжує для позивачки певні правові наслідки.

Судом також встановлено, що діду позивачки, ОСОБА_6 , 1908 р.н., належав на праві власності будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.09.1978 та реєстраційним посвідченням від 30.09.1986 /а.с. 8-9, 10/.

30.09.1988 ОСОБА_6 , 1908 р.н., склав заповіт, яким належний йому будинок заповів своїй дружині ОСОБА_5 та сину ОСОБА_7 /а.с. 98/.

Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер /а.с. 11/.

Після його смерті спадщину прийняв його син ОСОБА_7 , проте належним чином таку не оформив.

Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер /а.с. 14/.

Після його смерті спадщину прийняла мати ОСОБА_7 ОСОБА_5 , проте належним чином також її не оформила.

15.02.2005 баба позивачки ОСОБА_5 склала заповіт, яким належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день її смерті та все те, на що вона за законом матиме право, заповіла гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 16-17/.

Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла /а.с. 15/.

Також слвід зазначити, що батьки позивачки ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а мати позивачки ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с. 12, 13/.

25.10.2022 позивачка звернулася до Другої львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті баби ОСОБА_5 , 1914 р.н., якій на день смерті належав житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с. 18/.

Листом від 12.08.2023 Друга львівська державна нотаріальна контора рекомендувала ОСОБА_3 звернутися до суду. У вказаному листі відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом полягала у тому, що у матеріалах спадкової справи відсутні відомості що підтверджують родинні стосунки між бабусею ОСОБА_5 з онукою ОСОБА_3 , а також відповідно до довідки ОКП «БТІ та ЕО» № 4776 від 10.01.2023, станом на 10.01.2023 спадковий житловий будинок цегляний, позначений в плані літ (А-1), складається з семи житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 176,4 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м.. Загальна площа будинку змінилася з 122,7 на 176,4 кв.м., житлова площа - з 59,8 кв.м. на 89,7 кв.м., а також змінилася кількість житлових кімнат, а саме з чотирьох на сім житлових кімнат внаслідок надбудови мансарди та внутрішнього перепланування. До надбудови будинок складався з чотирьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 122,7 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м. Внаслідок влаштування каміну, переобмірів та перерахунку площ, загальна площа 1-го поверху будинку змінилася з 122,7 кв.м на 121,4 кв.м., житлова площа - з 59,8 на 54,9 кв.м. (чотири кімнати та дві кухні). Площа мансарди становить 55,0 кв.м. На надбудову мансарди документів не подано /а.с. 19-21/.

З долученої копії технічного паспорту на спірний будинок вбачається, що у 2010р. у будинковолодінні споруджено терасу (а5) та мансарду (Мнс).

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка, яка проживала і проживає по сьогодні за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_5 і вважається такою, що прийняла спадщину /а.с. 56, 140/.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Під час розгляду справи встановлено, що в успадковуваному позивачкою будинку АДРЕСА_1 , яка побудована без дозвільних документів, що підтверджується довідками ОКП «БТІ та ЕО» від 10.01.2023. Згідно довідки №4776 встановлено, що станом на 10.01.2023 житловий будинок складається з семи житлових кімнат та двох кухонь, загальною площею 176,4 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м.. Загальна площа будинку змінилася з 122,7 на 176,4 кв.м., житлова площа - з 59,8 кв.м. на 89,7 кв.м., а також змінилася кількість житлових кімнат, а саме з чотирьох на сім житлових кімнат внаслідок надбудови мансарди та внутрішнього перепланування. До надбудови будинок складався з чотирьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 122,7 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м. Внаслідок влаштування каміну, переобмірів та перерахунку площ, загальна площа 1-го поверху будинку змінилася з 122,7 кв.м на 121,4 кв.м., житлова площа - з 59,8 на 54,9 кв.м. (чотири кімнати та дві кухні). Площа мансарди становить 55,0 кв.м. На надбудову мансарди документів не подано. До будинку належать такі господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Б1»; сарай літ. «В1»; літня кухня літ. «Г1»; вбиральня літ. «У1»; ворота з хвірткою №1; ворота №2; огорожа №3; хвіртка №4; огорожа №5. Літня кухня літ. «Г1» побудована до 05.08.1992 та не вважається самочинною /а.с. 22, 66/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , складається з чотирьох житлових кімнат та кухні. Самочинно побудовано літню кухню літ: «Г» вартістю 8 245 грн. Загальна площа 122,7 кв.м., житлова площа 59,8 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 115 738 грн, вартість самочинно збудованого - 8 245 грн /а.с. 200/.

Оцінюючи вимоги позивачки про визнання права власності на будинковолодіння з урахуванням здійсненої надбудови, суд зауважує наступне.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності на таке майно у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Не набувають такого права і спадкоємці цих осіб.

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 справа №127/5819/20.

Верховний Суд України у постанові від 04.12.2013 у справі №6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Верховним Судом у постанові від 15.04.2020 у справі №307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності. Аналогічні висновки містить і постанова Верховного Суду від 07.07.2021 справа №235/6807/20.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 за життя не набула права власності на самочинне збудоване майно, а тому воно не може бути предметом спадкування та переходити до інших осіб - спадкоємців у розумінні ст. 1216 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на надбудовану мансарду, площею 55 кв.м.та терасу не підлягає задоволенню, оскільки такі не належали ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_5 за життя на праві власності або будь-якому іншому речовому праві.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину після смерті свої баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому за нею слід визнати право власності на житловий будинок загальною площею 122,7 кв. м., житловою 59,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами , а саме на гараж літ Б1, сарай літ В1, літню кухню літ Г1, вбиральню літ У1, ворота з хвірткою №1, ворота №2, огорожу №3, хвіртку №4, огорожу №5, який ОСОБА_5 успадкувала після смерті сина ОСОБА_7 та чоловіка ОСОБА_6 , та який належав на праві приватної власності її чоловіку ОСОБА_6 за життя.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування право власності на житловий будинок загальною площею 122,7 кв. м., житловою 59,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами , а саме на гараж літ Б1, сарай літ В1, літню кухню літ Г1, вбиральню літ У1, ворота з хвірткою №1, ворота №2, огорожу №3, хвіртку №4, огорожу №5.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Львівська міська рада, , адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Третя особа: Друга львівська державна нотаріальна контора, , адреса: м. Львів, вул. Ст. Бандери, 3.

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 08.10.2024.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/2257/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.