ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5360/24 Справа № 212/1192/24 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/1192/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , якому зараз виповнилось двадцять років, однак він продовжує навчання в Криворізькому державному педагогічному університеті на денній формі навчання за державним замовленням. При цьому позивач з вересня 2023 року по грудень 2023 року отримав стипендію в розмірі 6755 гривень, однак з січня 2024 року йому виплата стипендії була припинена.

У зв`язку з навчанням на денній формі він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Зараз позивача повністю забезпечує його мати, ОСОБА_3 , яка надає грошові кошти на потреби сина та інші витрати, яких не вистачає, оскільки дохід матері складає лише 7 000 гривень на місяць. Натомість, відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для навчання та побутових потреб позивача, не зважаючи на те, що зобов`язаний це робити, маючи таку можливість, бо є працездатною особою та отримує дохід. Інших утриманців відповідач не має.

У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки від доходів щомісячно на період його навчання, але не більш ніж до 23 років, починаючи стягнення з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, стягнувши також витрати з оплати допомоги адвоката в сумі 3028 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання на час навчання аліменти в розмірі 1/10 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 31 січня 2024 року та до закінчення навчання, однак не більше ніж до досягнення ним 23 років. В межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1211,20 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно на період його навчання, але не більше ніж до 23 років, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті правничої допомоги адвоката у розмірі 3 028 гривень за підготовку позовної заяви та у розмірі 1 211,20 гривень за підготовку апеляційної скарги, загалом 4239,20 гривень.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо розміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання позивача на час навчання в розмірі 1/10 частини його доходів, а не в розмірі 1/4 частини, як просив позивач. Визначений судом розмір аліментів є невиправданий його дійсними потребами та не враховує матеріальне становище сторін.

Враховуючи, що аліменти є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, зважаючи на те, що на період навчання позивач не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а також з урахуванням тієї обставини, що син відповідача, як повнолітня особа, повинен і самостійно вживати заходи до власного матеріального забезпечення, що є адекватним та спів мірним з урахуванням всіх обставин, просить ухвалити нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від доходів відповідача.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) перебувають у шлюбі з 28 вересня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 721 від 28.09.2001 року, виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 13 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 1008 від 13 жовтня 2003 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно довідки Криворізького державного педагогічного університету від 17 січня 2024 року № 14-020 ОСОБА_1 навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі за державним замовленням, будучи студентом 1 курсу на факультеті географії, туризму та історії, з 1 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року для здобуття ступеня бакалавр.

Згідно довідок про доходи від 17 січня 2024 року та від 19 лютого 2024 року, виданих Криворізьким державним педагогічним університетом, ОСОБА_1 отримав стипендію за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року включно у загальній сумі 6755 гривень, на період з 1 січня 2024 року по 30 червня 2024 року стипендію не призначено.

Відповідно довідки про доходи від 15 січня 2024 року, виданої ФОП ОСОБА_5 , дохід ОСОБА_3 протягом липня грудня 2023 року складав 7000 гривень на місяць.

Відповідно довідки про заробітну плату від 13 лютого 2024 року ОСОБА_2 працює на ТОВ «Оланд-Іф» монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, за період з грудня 2023 року по лютий 2024 року включно йому було нараховано заробітну плату 18 906, 29 гривень.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітної плати (доходу), суд першої інстанції виходив з рівності обов`язку обох батьків позивача в наданні йому матеріальної допомоги на час навчання в Криворізькому державному педагогічному університеті, розмір доходів відповідача та матері позивача та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частково задоволенню шляхом стягнення аліментів в розмірі 1/10 частки від усіх видів доходів відповідача, що становитиме близько 850 гривень (8500/10=850) від доходів відповідача, що враховуючи мінімальний дохід матері позивача, забезпечуватиме ОСОБА_1 коштами, розмір яких може дорівнювати сумі стипендії, яку той отримував до 2024 року, тобто 1 550 гривень. ((7000/10=700)+850=1550).

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення судом першої інстанції питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання учасниками справи не оскаржується, під час апеляційного перегляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук В.В., апеляційним судом не перевіряється.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у зв`язку з його навчанням, оскільки працює. При цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не в повній мірі встановив й не врахував всі обставини, що мають значення по справі.

Так, положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 СК України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191,200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання),який(обов`язок)настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Положеннями частини 1статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/10 частини його доходів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання не відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що відповідач є працездатною особою, доказів, які б вказували на наявність вад здоров`я, що обмежують можливість працювати, матеріали справи не містять. Також відповідач не надав суду об`єктивних доказів підтвердження його скрутного матеріального становища та відсутності можливості надавати синові матеріальну допомогу, що є його прямим обов`язком.

При цьому, не визнаючи позов в повному обсязі у відзиві на позовну заяву, відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів на обґрунтування стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з доходів відповідача. Крім того посилався що стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина передбачає обов`язок батьків, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Зазначав, що отримання ним заробітної плати у розмірі 5 100 гривень свідчить про відсутність можливості надавати допомогу повнолітньому синові на період навчання. Посилався, що за відсутності доказів витрат, понесених на навчання позивачем, а саме детального розрахунку потреб в період навчання, який підтверджує необхідність матеріальної допомоги, відсутні законні а обґрунтовані підстави щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/4 частини доходів відповідача.

Оцінюючи обставини справи в сукупності з нормами закону, якими вони врегульовані, колегія суддів апеляційного приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є замалим, а відтак недостатнім для задоволення його потреб та вважає за необхідне збільшити їх розмір з 1/10 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. При цьому колегія суддів враховує, що такий розмір аліментів не порушуватиме суттєво прав платника аліментів.

Збільшуючи розмір аліментів з 1/10 до 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, колегія суддів враховує законодавчо закріплений принцип рівності обов`язку обох батьків по утриманню своїх дітей.

Отже, враховуючи що забезпечення належного рівня життя своїй дитині є обов`язком батька, з огляду на відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштування, та те, що відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує такої допомоги, зважаючи на право повнолітнього сина, який продовжує навчання, на утримання від батьків, виходячи з обов`язку надання такої допомоги обома батьками,колегія суддів апеляційного суду змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та збільшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/10 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. що відповідатиме вимогам розумності, справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Окрім того, на користь ОСОБА_1 підлягають до стягнення витрати на правову допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивач на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав Договір про надання правничої допомоги від 23 січня 2024 року, Акт приймання-передачі правничої допомоги від 23 січня 2024 року, розрахункову квитанцію від 30 січня 2024 року про сплату позивачем 3 028 гривень, Акт приймання-передачі правничої допомоги від 02 квітня 2024 року, розрахункову квитанцію від 02 квітня 2024 року про сплату позивачем 1 211,20 гривень.

Оскільки позивачем доведено розмір понесених судових витрат на правову допомогу, такі витрати підлягають до стягнення з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності витрат на правову допомогу та обґрунтованості їх розміру під час розгляду справи в суді першої інстанції. З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про залишення без задоволення клопотання відповідача про зменшення їх розміру, яке було викладено у відзиві на позовну заяву.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, однак помилково визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 оскаржуване рішення суду підлягає зміні, а розмір аліментів - збільшенню з 1/10 частини до 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, до закінчення сином ОСОБА_1 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позовні вимоги задоволені частково, позивач поніс витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 3 028 гривень, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати понесені на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 998,48 гривень (3 028 х 66%).

Тому апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, стягнутих з відповідача на користь позивача та змінює цей розмір з 1211,20 гривень на 1998,48 гривень.

Також у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 , апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з відповідача ОСОБА_2 на користь держави та змінює цей розмір з 1211,20 гривень на 799,32 гривень пропорційно задоволених позовних вимог.

Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 1816,80 гривень (1211,20 х 150%).

На користь позивача з відповідача мають бути стягнуті понесені витрати на правову допомогу в сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року в частині визначення розміру аліментів змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання на час навчання, починаючи з 31 січня 2024 року та до закінчення навчання, однак не більше ніж до досягнення ним 23 років, з 1/10 до 1/6 частини щомісячно.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу понесених в суді першої інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , змінити, визначивши до стягнення розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1998,48 гривень.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2024 року в частині визначення розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь держави, змінити, визначивши до стягнення судовий збір в сумі 799,32 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави за подання апеляційної скарги позивачем судовий збір у розмірі 1 816,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 211,20 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста