25.09.2024 Справа № 363/714/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Василенко Г.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритого судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вишгородська державна нотаріальна контора, Вишгородська міська рада Київської області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Тільний А.О. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив: скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:269:6002, площею 0,0378 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису відомостей про речове право: 18206382 від 16.12.2016 року; стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 63 816,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2004 року на підставі заяви ОСОБА_6 державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (1930 року народження), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 125. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є дітьми померлого ОСОБА_6 06.12.2005 року вони прийняли спадщину за законом і оформили на себе свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_6 , які зареєстровано в реєстрі за № 1-8983 та № 1-8986, відповідно до яких житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить їм по частині кожному. Так, згідно із матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 , складеними ФОП ОСОБА_9 , фотознімками вказаного будинку та зведеним планом земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка загальною площею 0,1438 га. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , після смерті якого, спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_1 , шляхом постійного проживання в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, про що 13 серпня 2021 року подала відповідну заяву до Вишгородської районної державної нотаріально контори. 13.08.2021 року на підставі заяви ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_5 державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , заведено спадкову справу № 250/2021. Разом з тим, 31.01.2022 року постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачці та її дітям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки згідно довідки КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» №1762 від 28.12.2021 року, житловий будинок, що зазначений за планом літерою «А» знесено (знищено), а право власності за спадкодавцем на житловий будинок, що зазначений літерою «Є», не зареєстровано. Крім того, також відсутні відомості про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки в Книгах записів реєстрації державних актів. Відтак, без надання всіх без винятку документів стосовно зазначеного майна, нотаріус не має права видавати свідоцтво про прав на спадщину. В подальшому було встановлено, що рішенням Вишгородської міської ради Київської області №17/67 від 17 жовтня 2016 року затверджено проекти землеустрою щодо: відведення земельної ділянки та передачі власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:269:6003); відведення земельної ділянки та передачі у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0378 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:269:6002). При прийнятті рішення Вишгородською міською радою про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_4 , не було враховано те, що вона не є одним спадкоємцем, є ще й інші спадкоємці, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Крім того, після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_1 , прийняла спадщину та замінила особу померлого чоловіка у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Таким чином ОСОБА_4 одноособово приватизувала земельну ділянку площею 0.0378 га., для ведення особистого селянського господарства, чим порушило права позивачки ОСОБА_1 , як спадкоємця - ОСОБА_6 , на користування, володіння земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного, представник позивача змушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу/представнику позивача строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 16.02.2024 року представником позивача подана нова редакція позовної заяви.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.02.2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2024 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони: суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна земельну ділянку площею 0,0378 гектара, кадастровий номер :01:269:6002 з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.05.2024 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, надав суду пояснення, згідно яких доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки як убачається із свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.12.2005 року на ім`я ОСОБА_6 спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, земельна ділянка, розташована за вказаною адресою не перейшла в спадщину спадкодавцю ОСОБА_6 , оскільки його батько не набув ні права власності, ні права користування земельною ділянкою. Успадкований ОСОБА_4 та ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,1 га з цільовим призначенням для ведення будівництва, тому позивач у разі отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка матиме право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташована успадкована нею частина будинку, та яка необхідна для його обслуговування. Земельна ділянка площею 0,0378 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, передана ОСОБА_4 в порядку приватизації, на ній не розташовані будівлі чи інші споруди, які входять чи могли б входити до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 . Отже, передачею у власність ОСОБА_10 вказаної земельної ділянки не порушує жодних прав позивача як спадкоємця після смерті чоловіка. Відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій спростовуються доводи позивача, про те, що вона має право на успадкування після смерті чоловіка, не тільки земельної ділянки, на якій розташована частина будинку, що належала померлому, а й на земельну ділянку, що приватизувала ОСОБА_4 .

Треті особи: ОСОБА_6 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, засобами поштового зв`язку 04.03.2024 року направили суду пояснення по справі, в яких просили розгляд справи здійснювати без їх участі. Вишгородська державна нотаріальна контора через канцелярію суду 23.07.2024 подала заяву про слухання справи за відсутності її представника. Вишгородська міська рада Київської області через канцелярію суду 11.09.2024 подала заяву про слухання справи за відсутності її представника.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 17.08.1985 року ОСОБА_6 та ОСОБА_13 (після укладення шлюбу - ОСОБА_14 ) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 35), яка 12.10.2019 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_17 , що підтверджується з свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 (т. 1 а.с.36).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_18 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 31), яка 30.09.2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_20 , що підтверджується з свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 (т. 1 а.с.32).

ОСОБА_6 (1930 р.н.) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (т. 1 а.с. 203).

06.12.2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 прийняли спадщину за законом і оформили на себе свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька ОСОБА_6 , які зареєстровано в реєстрі за №1-8983 та №1-8986, відповідно до яких житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить їм по частині кожному (а.с.101-102).

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9505229 від 05.01.2006 року вбачається, що ОСОБА_6 належить частина житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 98).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 (1962 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 (т. 1 а.с. 100)

Рішенням Вишгородської міської ради Київської області №17/67 від 17.10.2016 року затверджено проекти землеустрою щодо:

-відведення земельної ділянки та передачі власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:269:6003);

-щодо відведення земельної ділянки та передати у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0378 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:269:6002) (т. 1 а.с. 47-49).

13.08.2021 року державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .12.2010 року ОСОБА_6 заведено спадкову справу №250/2021 (т. 1 а.с. 99).

Разом з тим, 31.01.2022 року постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачці та її дітям ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки згідно довідки КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» №1762 від 28 грудня 2021 року, житловий будинок , що зазначений за планом літерою «А» знесено (знищено), а право власності за спадкодавцем на житловий будинок, що зазначений літерою «Є», не зареєстровано. Крім того, також відсутні відомості про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки в Книгах записів реєстрації державних актів. Також нотаріусом було направлено запит до ГУ ДГК у Київській області про наявність зареєстрованих земельних ділянок на ім`я спадкодавця та 18.08.2021 року за вих.№ 8/10/86-21 отримано відповідь, що записи про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки в Книгах записів реєстрації державних актів відсутні. Відтак, без надання всіх без винятку документів стосовно зазначеного майна, нотаріус не має права видавати свідоцтво про прав на спадщину (т. 1 а.с. 96-97).

З листа архівного відділу Вишгородської районної військової адміністрації Київської області №05-04/450-451 від 03.11.2023 року встановлено, що погосподарські книги Вишгородської міської ради за 2003-2016 роки по АДРЕСА_1 не надходили (т. 1 а.с. 92-95).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/932/22 від 29.11.2023 року скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку 0,1000 га., з кадастровим номером :01:269:6003, адреса АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 09.01.2024 року (т.1 а.с. 111-118).

Зі Звіту про експертну оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:269:6002 площею 0,0378 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ринкова вартість об`єкта оцінки складає 93 000,00 грн. (т. 1 а.с. 52-91).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 02.02.2024 року № 29-10-0.331-947/2-24 за інформацією відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг, у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 5 відсутня документація із землеустрою по земельній ділянці з кадастровим номером :01:269:6002 (т. 1 а.с. 37).

Матеріали справи містять витяги з реєстру територіальної громади (т. 1 а.с. 14-17), довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 18), Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ -016 від 26.08.2016 р. (т. 1 а.с. 41), кадастровий план земельної ділянки :01:269:6002 (т. 1 а.с. 42-44), зведені плани (т. 1 а.с. 45-46), Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331949445 від 11.05.2023 (т. 1 а.с. 50-51), копію будинкової книги (т. 1 а.с. 104-109), акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.09.2023 р. (т. 1 а.с. 110), Договір про надання правничої допомоги від 29.01.2024 року (т. 1 а.с. 120-124), квитанція до платіжної інструкції (т. 1 а.с. 125), ордер на надання правничої (правової) допомоги (т. 1 а.с. 126).

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.ч. 1, 2, 14, 15 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

При вчиненні правочину, який передбачає перехід права власності на частку у праві спільної власності на такий об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, набувач має право використовувати таку земельну ділянку для доступу та обслуговування такого об`єкта. Порядок користування земельною ділянкою набувачем визначається договором між ним та землекористувачем.

У разі недосягнення згоди сторонами щодо порядку користування відповідною земельною ділянкою, такий порядок користування визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом(ст. 1245 ЦК України)

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як убачається з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом, як необхідних для виникнення такого права.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).

Разом з тим, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-375цс15.

В абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 зазначено, що «відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.». Отже, право позивача, яке перейшло в порядку спадкування від спадкодавця, не може бути звужено чи обмежено.

Судом встановлено, що згідно зведеного плану земельної ділянки громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , складеним ФОП ОСОБА_9 , в АДРЕСА_1 , обліковується земельна ділянка загальною площею 0,1438 га, яка складається з двох земельних ділянок, а саме: земельна ділянка 0,1000 га, з кадастровим номером :01:269:6003, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка 0,0378 з кадастровим номером :01:269:6002, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 одноособово приватизувала земельну ділянку площею 0,0378 га, для ведення особистого селянського господарства, чим порушила право позивачки ОСОБА_1 на користування частиною зазначеної земельної ділянки та право на її приватизацію, відтак, судом встановлено порушене право позивачки, яке підлягає захистові шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:269:6002, площею 0,0378 га за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису відомостей про речове право: 18206382 від 16 грудня 2016 року.

Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у справі у розмірі 1816,80 грн.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:269:6002, площею 0,0378 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису відомостей про речове право: 18206382 від 16 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.10.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_9 , паспорт НОМЕР_10 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 13.09.2006 року, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_2 )

Треті особи: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт НОМЕР_12 , виданий 26.11.2019 року, РНОКПП: НОМЕР_13 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 )

ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт НОМЕР_14 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 03.08.2006 року, РНОКПП: НОМЕР_15 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ),

ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , паспорт НОМЕР_16 , виданий 06.02.2020 року, РНОКПП: НОМЕР_17 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ),

Вишгородська державна нотаріальна контора (, місцезнаходження: 07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, кімн. 20),

Вишгородська міська рада Київської області (, адреса 07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1)

Головуючий: М.Б.Баличева