справа № 357/8695/23
провадження № 61-9775св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко Інна Олександрівна,
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Назаренко Роман Анатолійович, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко Інна Олександрівна, про визнання договору дарування недійсним, скасування та поновлення державної реєстраціїі виходив з наступного.
Історія справи
1. У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І. О., про визнання договору дарування недійсним, скасування та поновлення державної реєстрації.
2. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.
3. Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
4. Постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2024 року залишено без змін.
5. 08 липня 2024 року ОСОБА_1 від імені якої діяв адвокат
Василенко (Безпалюк) Н. В., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
6. Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 357/8695/23.
7. 19 серпня 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат
Назаренко Р. А., через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просив суд відмовити у її задоволенні. Заявляв, що у зв'язку з переглядом справи у касаційному порядку очікує понести судові витрати у розмірі 12 000,00 грн, докази понесення яких будуть подані протягом п'яти днів з дня винесення постанови.
8. Постановою Верховного Суду від 30 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Василенко (Безпалюк) Н. В., залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2024 року, додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2024 року залишено без змін.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення
9. 05 вересня 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат
Назаренко Р. А., через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
10. На обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначив, що постановою Верховного Суду від 30 серпня 2024 року касаційну скарну ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. На стадії касаційного перегляду справи він користувався правовою допомогою та поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
11. Посилаючись на частину восьму статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а також на ознайомлення з повним текстом постанови Верховного Суду від 30 серпня 2024 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 05 вересня 2024 року, просив суд постановити у справі додаткове судове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним у суді касаційної інстанції, у розмірі 12 000,00 грн.
Позиція Верховного Суду
12. Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
13. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
14. Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, докази, які подані в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення зазначеної заяви з наступних підстав.
15. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
16. Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.
17. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
18. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
19. За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
20. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
21. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.
22. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
23. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
24. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
25. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
26. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
27. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
28. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі
№ 904/4507/18).
29. Правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи № 357/8695/23 ОСОБА_2 надавав адвокат Назаренко Р. А., який діяв на підставі
договору-доручення про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року та ордеру про надання правничої допомоги від 19 серпня 2024 року № 1684352.
30. 19 серпня 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат
Назаренко Р. А., через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому вказував, що ним протягом п`яти днів після ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення будуть подані докази на підтвердження понесення судових витрат у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції. Орієнтовний розрахунок судових витрат визначено у розмірі 12 000 грн.
31. До заяви про ухвалення додаткового судового рішення заявником долучено у копіях: договір-доручення про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року, у пункті 4.2 якого сторони визначили, що гонорар погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору; додаткову угоду від 08 серпня 2024 року до договору-доручення про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року, у пункту 1 якої сторони погодили, що гонорар за представлення інтересів клієнта у суді касаційної інстанції у справі № 357/8695/23 складає 12 000,00 грн; прибуткові касові ордери про сплату грошових коштів на виконання умов зазначених правочинів.
32. Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
33. Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
34. Відповідно до частин першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
35. Отже, згідно з приписами статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України у випадку неподання доказів понесення витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.
36. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
37. Зазначений правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі
№ 369/7551/21, від 21 липня 2023 року у справі № 750/9471/20, від 17 січня
2024 року у справі № 357/6367/15-ц, від 31 січня 2024 року у справі
№ 761/7257/20.
38. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
39. Враховуючи, що справа в суді касаційної інстанції розглядалася у порядку письмового провадження, постанова Верховного Суду від 30 серпня 2024 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03 вересня 2024 року, а заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі з доказами їх понесення подана через засоби поштового зв`язку 05 вересня 2024 року, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи заявника щодо наявності істотних перешкод для своєчасного вчинення відповідної процесуальної дії, що у свою чергу є підставою для поновлення ОСОБА_2 встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України процесуального строку.
40. З урахуванням того, що за наслідками касаційного перегляду справи касаційна скарга ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а судові рішення про відмову у задоволенні її позовних вимог - без змін, понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції підлягають стягненню з позивачки на підставі частини другої статті 141 ЦПК України.
41. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану на стадії касаційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.
42. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду
від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
43. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
44. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі
45. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду
від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
46. Враховуючи складність справи, суть спору (визнання недійсним договору дарування), обсяг наданих послуг, розгляд справи в суді касаційної інстанції в порядку письмового провадження, представлення адвокатом Назаренком Р. А. інтересів ОСОБА_2 у всіх судових інстанціях, що свідчить про обізнаність з матеріалами справи та наявність сформованої правової позиції, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним, виходячи з конкретних обставин справи, а також необхідним розміром таких витрат в суді касаційної інстанції інстанції, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи, є сума 3 000,00 грн.
47. З огляду на наведене, заява ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Назаренко Р. А., про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 83, 141, 270, 400, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
1. Поновити ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Назаренко Роман Анатолійович, строк для подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.
2. Заяву ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Назаренко Роман Анатолійович, про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції, задовольнити частково.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн.
4. У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Назаренко Роман Анатолійович,відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович