Провадження № 2/760/6367/24
Справа № 760/4042/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /далі - Солом`янський ВДВС/ (; адреса: 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 76-Б; e-mail: ; ) про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

19.02.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 15.02.2024, за підписом позивача, в якій позивач просить суд:

- скасувати арешт, накладений постановою (ВП НОМЕР_4) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_4 від 22.07.2013 ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві;

- скасувати арешт, накладений постановою (ВП НОМЕР_5) про відкриття провадження № НОМЕР_5 від 10.04.2012 ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 21.02.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа № 22.05.2013 виданого 22.05.2013 Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 24 425,23 грн.

Також, в позові зазначається, що постановою державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 22.07.2013 № НОМЕР_6 було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження.

Як стверджується у позові, 17.11.2014 керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та виконавче провадження було завершено.

Крім того, зауважується, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2650 виданого 29.02.2012 Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» боргу в сумі 9 906,89 грн.

У позові звертається увага на те, що 10.04.2012 керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника.

Як вказує позивач, 08.06.2012 керуючись Законом України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Разом з тим, наголошується, що 17.06.2013 керуючись вимогами п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та виконавче провадження було завершено.

Як стверджує позивач, з інформаційної довідки Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори вих. № 5841/02-14 від 14.11.2023 йому повідомлено, що відповідно до пункту 4.17 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зупинено до зняття арешту, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 354221867 від 14.11.2023 накладено арешт на нерухоме майно відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_4 від 21.07.2013 ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві; постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 10.04.2012 ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві.

Акцентується, що відповідно до останнього абзацу листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 218673 від 08.12.2023 позивачу повідомлено, що станом на 08.12.2023 відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Таким чином, позивач вважає, що інформація про вказані обтяження є актуальною і на теперішній час, що перешкоджає йому оформити спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 .

Щодо правової позиції відповідача

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Суд надіслав копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.

В матеріалах справи міститься супровідний лист з відміткою про отримання відповідачем 25.07.2024 копії ухвали суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та всіма додатками до неї. (а.с. 46).

Таким чином, станом на день винесення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву (навіть з урахуванням поштового обігу) станом на день винесення рішення сплив.

Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 20.01.2023, а.с. 23), батько позивача, ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17.01.2009 де батьками позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 20), а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 4 від 14.08.2009 (а.с. 21-22).

В матеріалах справи міститься копія відповіді вих. № 5841/02-14 від 14.11.2023 Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 24), за змістом якої викладене наступне: «Дванадцята київська державна нотаріальна контора повідомляє, що відповідно до п. 4.17 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" видача свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , зупинено до зняття арешту, оскільки відповідно до Інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №? 354221867 від 14.11.2023 року накладено арешт на нерухоме майно, відповідно до:

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, N? НОМЕР_6 від 22.07.2013 року ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві,

- Постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 від 10.04.2012 року ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, 803/20».

Також, до матеріалів справи долучено копію відповіді № 218673 від 08.12.2023 Солом`янського Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на запит ОСОБА_1 (а.с. 25), в якій зазначено наступне: «На Вашу заяву від 24.11.2023 Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Відділ) повідомляє наступне:

На виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2650 виданого 29.02.2012 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "СК "Українська страхова група" боргу в сумі 9 906,89 грн.

10.04.2012 керуючись Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника.

08.06.2012 керуючись Законом державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

17.06.2013 керуючись вимогами п. 7 ч .1 ст. 47 Закону державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Додатково повідомляємо, на виконанні у Відділі стосовно боржника перебували інші виконавчі провадження, а саме:

1)виконавче провадження № 14405027 з примусового виконання виконавчого листа N ?6-2824 виданого 25.06.2008 Печерський р/с м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ "Правекс-Банк" борг у розмірі 1 571,54 грн 04.04.2012 керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

2)виконавче провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа № 22.05.2013 виданого 22.05.2013 Святошинський районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 24454,23 грн 17.11.2014 керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

3)виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 281/1/09 виданого 19.08.2011 Солом`янський районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 10 000,00 грн.

23.09.2015 керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст.47 Закону державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

4)виконавче провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 281-1/09 виданого 19.08.2011 Солом`янський районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 220,00 грн.

23.09.2015 керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Надати більш детальну інформацію не маємо можливості, оскільки вищезазначене виконавче провадження знищене відповідно до ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби Передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Станом на 08.12.2023 відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.»

Крім того, матеріали справи містять копії: паспорту ОСОБА_1 (а.с. 15-16); довідки № 8913926 від 06.04.2023 (а.с. 17); картки платника податків ОСОБА_1 (а.с. 18); витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (а.с. 19).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.05.2024 у справі № 725/3352/23, провадження № 61-292 св 24).

У ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Відповідний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08.12.2022 у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Порушене право спадкоємця може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, а позивачем заявлено лише позовну вимогу про зняття арешту (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.05.2024 у справі № 725/3352/23, провадження № 61-292 св 24, від 04.10.2023 у справі № 337/2402/22, провадження № 61-7442св23).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані позивачем, суд дійшов висновку про те, що законом у спірних правовідносинах передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права позивача, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, та відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Солом`янського ВДВС про зняття арешту з майна, та відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позивач не заявив вимоги про визнання права власності на спадкове майно.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19; п. 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, провадження № 12-84гс20).

На підставі цього суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 обрано невірний спосіб судового захисту порушеного права, оскільки ним заявлено позовну вимогу лише про зняття арешту, тоді як законом у спірних правовідносинах передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права позивача, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту.

Окрім того, суд звертає увагу на неналежний суб`єктний склад у даній справі, оскільки відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

З урахуванням встановлених обставин справи, у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судового збору

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич