Справа № 202/3517/22
Провадження № 2-др/202/45/24
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №202/3517/22, провадження №2-п/202/94/2024 по заяві ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення поцивільній справі №202/3517/22, провадження №2-п/202/94/2024 по заяві ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року.

В заяві позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_3 на його користь витрати пов`язані з надання правової (правничої) допомоги у розмірі 8099 грн. 90 коп. Вказав, що правничу допомогу при розгляді заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року здійснював адвокат Адвокатського об`єднання «ЮР-БОНУС» Товстий Костянтин Андрійович (свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності №1522 від 20 березня 2006 року) на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.08.2024 року, який в повному обсязі як представник від свого імені так від його імені готував всі письмові матеріали починаючи від заяв поданих до суду з додатками, здійснював вивчення матеріалів, приймав безпосередньо участь при розгляді справи. Загальна вартість послуг адвоката за супроводження судової справи №202/3517/22 за участю представника ОСОБА_4 склала суму, яка вказана в акті приймання передачі надання послуг та становить 8099 грн.90 коп., яка ним сплачена адвокату згідно з квитанцією від 18.09.2024 року.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.09.2024 року заява передана судді Слюсар Л.П.

30.09.2024 року документ сформований в системі «Електронний суд» від представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вказав, що позивачем до закінчення судових дебатів у справі не було зроблено заяву про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Таким чином заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі повинна бути залишена судом без розгляду.

Щодо заявленої позивачем суми витрат на правову (правничу) допомогу, вважають, що позивачем не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів розміру судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, та заявлена представником позивача сума обґрунтовано не відповідає вимогам щодо співмірності зі складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, та є такою, що не відповідає критерію реальністю таких витрат, розумності їхньої розміру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити заяву з наведених в ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Домашенко Д.М. просив суд відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року по цивільній справі № 202/3517/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 55353 грн. 83 коп., яка складається з наступного: 6781,53 грн. три відсотки річних від простроченої суми; 48572,30 грн. інфляційні втрати; стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

28 серпня 2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_3 в особі представника, адвоката Дорошенка Дениса Миколайовича, про перегляд вищевказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2024 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року у цивільній справі № 202/3517/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - залишено без задоволення.

20.09.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по заяві ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Додаткове рішення суду є засобом доповнення змісту рішення суду, тобто виправлення його неповноти при незмінності усього змісту. Унормовані наведеною вище статтею процесуального закону підстави для його ухвалення є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно з вимогами ч.8 ст.268 ЦПК України, після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

З огляду на викладене та беручи до уваги залишення ухвалою суду від 18 вересня 2024 року заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення в даній справі без задоволення, яка не оскаржується в апеляційному порядку, суд зауважує, що сторона відповідача наділена процесуальною можливістю оскаржувати заочне рішення в загальному порядку до апеляційної інстанції та відповідно вирішення в апеляційному порядку питання щодо відшкодування сторонам понесених судових витрат по справі.

Оскільки, питання про відшкодування судових витрат під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду діючим законодавством не передбачено, а тому суд не дає оцінку доводам сторін по суті заяви та не вбачає підстав для такого відшкодування та відмовляє в заяві ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі.

Керуючись: ст.ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №202/3517/22, провадження №2-п/202/94/2024 по заяві ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст складено 07.10.2024 року.

Суддя Л.П. Слюсар