Справа № 146/590/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про усунення перешкод в користуванні житловим будинком

представник позивача: адвокат Семко В.М.

представник відповідача: адвокат Барвінський О.П.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди, які чиняться ОСОБА_2 ОСОБА_1 в користуванні належним позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 січня 2010 року виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та зареєстрованим 08 квітня 2010 Могилів-Подільським МБТІ Вінницької області, житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 використовувати житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 в якості приміщення для утримання свиней до часу відповідного офіційного переобладнання цього приміщення в господарське та приведення цього приміщення та прилеглої території до норм передбачених ДБН 360-90, щодо вимог про утримання свиней: стосовно кількості свиней, дотримання санітарно-захисної зони до найближчих житлових будинків, санітарного стану приміщення, прилеглої території, в тому числі стосовно дотримання якості повітря.

Даний позов обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Сусіднім житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 без належних правових підстав користується відповідач ОСОБА_2 .

Відповідач використовує зазначений будинок в якості свиноферми, при цьому грубо порушуючи санітарні норми.

28 лютого 2024 року комісією Томашпільської селищної ради встановлено, що вказаний будинок, розташований по АДРЕСА_2 , не переведено в господарське приміщення, але використовується відповідачем в якості свиноферми. Кількість голів свиней, які утримує тут відповідач перевищує допустимі норми, недотримані норми санітарно-захисної зони до найближчих житлових приміщень відповідно до ДБН 360-90 (до належного позивачу житлового будинку від приміщень де позивач утримує свиней 32 метри при нормі 50 метрів), в повітрі біля будинку позивача відчувається неприємний запах внаслідок неналежного санітарного стану приміщення яке використовується для утримання свиней.

Позивач вказує, що рідкі нечистоти відповідач зливає в вигрібну яму з трьох вигрібних кілець, що є недостатньо для тієї кількості свиней, які ним утримуються, внаслідок чого відбувається регулярний перелив нечистот по земельній ділянці, що додатково спричиняє неприємний запах.

Вказаними діями відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні його земельною ділянкою.

Відповідач не виконав зазначені в акті комісії рекомендації.

31 травня 2024 року відповідачем подано до суду відзив.

Відзив обґрунтовано наступним.

Відповідач вказує, що житловий будинок про який йдеться у позові ним використовується, оскільки належить його дружині.

Відповідач зазначає, що вказане житло дійсно переобладнане під господарське приміщення для утримання свиней і на даний час ним ще не завершено переведення даного приміщення з житлового в нежитлове.

Що стосується рідких нечистот, то вони стікають у вигрібну яму, яка знаходиться поза межами приміщення для утримання свиней і вони вивозяться по мірі необхідності, а складування гною проводиться на відкритій місцевості більше ніж 50 метрів від житлової забудови позивачки.

Відповідач вказує, що ним в основному виконано вимоги вказані в акті селищної ради, зокрема доведено кількість голів для утримання до 15, здійснено ряд робіт щодо покращення санітарного стану приміщення де утримуються свині, належним чином обладнано ємності для рідких нечистот, здійснюються заходи щодо переведення вказаного приміщення в статус нежитлового.

Відповідач вказує, що твердження позивачки не доведені належними та допустимими доказами.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 09 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 07 червня 2024 року.

31 травня 2024 року відповідачем подано до суду відзив.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 червня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 11 липня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 15 липня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 22 серпня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 17 вересня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2024 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідач не вивозить відходи від свиней, востаннє викликав машину у березні. В її будинку жити неможливо через неприємні запахи. Під час проведення перевірки відповідач все загорнув, зараз знов почав зливати нечистоти на город. Вигрібні ями не використовуються. Просить суд, щоб відповідач викачував ями та вивозив ечистоти, щоб на подвір`ї можна було дихати.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що ним викачувалася яма до якої він зливав нечистоти. Вимоги першої комісії він виконав. На даний час порушень не має. Зараз утримується всього 9 свиней.

Представник відповідача, адвокат Барвінський О.П. в судовому засіданні пояснив, що в першому акті було встановлено знаходження у ОСОБА_2 19 голів свиней. Там же були висловлені рекомендації, зокрема облаштувати вигрібні ями. Відповідачем виконано рекомендації першої комісії, та наступна комісія жодних порушень з боку відповідача не виявила. Таким чином жодних підстав для задоволення позову немає.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши сторін, представника відповідача, оцінивши належність та достовірність доказів, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Екологічні інтереси населення можуть підлягати судовому захисту на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Основного Закону, відповідно до яких ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.

Судом встановлено, що підтверджуючим особу позивача документом є її паспорт-паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18.02.1999 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2010 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до акта за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.02.2024, складений 28.02.2024, На місці комісією у присутності сторін даного спору встановлено наступне: ОСОБА_2 утримує свиней в старому житловому будинку, який залишився у спадок його дружині ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . Документи на житловий будинок є в наявності. Комісії надані копії для огляду та приєднання до матеріалів розгляду скарги (технічний паспорт, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Будинок переобладнано під господарське приміщення. Документи на переобладнання комісії не надано.

Комісією зафіксовано факт утримання 19 голів свиней. Умови утримання свиней задовільні. Рідкі нечистоти стікають у вигрібну яму, яка знаходиться поза межами приміщення для утримання свиней. Зі слів ОСОБА_2 , рідкі нечистоти вивозяться по мірі необхідності. Складування гною проводиться на відкритій місцевості більше 50 метрів від житлової забудови заявниці.

ОСОБА_1 надала комісії для огляду та в копіях для приєднання до матеріалів розгляду скарги технічний паспорт на будинок, договір купівлі продажу будинку, державний акт на землю.

Від приміщення для утримання свиней до вікна житлової будівлі (літньої кухні) ОСОБА_1 32,20 м. До іншого сусіднього житлового будинку поряд 10 м. (власник не заявляє претензій).

При перебуванні біля домогосподарства заявниці в повітрі відчувається неприємний запах від тварин.

Комісія вбачає деякі порушення з боку ОСОБА_2 при утриманні ним свиней: При наявності 19 голів свиней недотримані норми санітарно захисної зони до найближчих житлових будинків. Тварини утримуються в приміщенні житлового будинку не переведеного із житлового в нежитлове. В повітрі відчувається неприємний запах від тварин, що потребує додаткової уваги власника тварин до питання санітарних умов утримання свиней.

Комісія рекомендує ОСОБА_2 довести кількість голів свиней для утримання до 15; здійснити відповідні дії по переведенню житлового приміщення в нежитлове; покращити санітарний стан приміщення для утримання свиней та прилеглої території з метою покращення якості повітря навколо; дотримуватися правил добросусідства визначених в статті 103 Земельного кодексу України, «власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо)».

В акті міститься запис від 20.03.2024 засвідчений підписом ОСОБА_4 «З висновком комісії я не згідна так як не вказані норми закону тримання кількості свиней у домогосподарстві. Вона не була допущена до огляду домогосподарства АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 , а не ОСОБА_2 »

Відповідно до акта за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.08.2024, складений 27.08.2024. На місці комісією у присутності сторін даного спору встановлено наступне: ОСОБА_2 утримує свиней в господарському приміщенні площею 6х4х, яке він збудував на території домогосподарства нижче старого житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 . Документи на житловий будинок є в наявності. Комісії надані копії для ознайомлення (технічний паспорт, свідоцтво про реєстрацію житлового будинку садибного типу).

Комісією зафіксовано факт утримання 9 голів свиней, з них 2 дорослих особини та 7 малих. Умови утримання свиней задовільні. Рідкі нечистоти стікають у вигрібну яму, яка знаходиться поза межами приміщення для утримання свиней, нижче господарської будівлі. Глибина вигрібної ями 3 метри. Вигрібна яма облаштована згідно норм, а саме встановлені бетонні кільця, накрита зверху бетонним кругом, дно ями бетоноване. Зі слів ОСОБА_2 , рідкі нечистоти вивозяться по мірі необхідності. Комісія на місці не зафіксувала той факт про який вказала в заяві заявниця, що по городі тече мочевина.

Від приміщення для утримання свиней до вікна житлового будинку ОСОБА_1 94 м.

На момент присутності комісії, при перебуванні біля домогосподарства заявниці в повітні не відчувається неприємний запах від тварин.

Від попередньої роботи комісії в лютому 2024 року ОСОБА_2 враховані зауваження та пропозиції комісії та здійснено деякі поліпшення, а саме: кількість голів свиней зменшено з 19 до 9, тварини переведено з старого житлового будинку в обладнане місце в новозбудованій господарській будівлі, що дало можливість збільшити відстань до житлового будинку заявниці та інших житлових будинків. Неприємні запахи в момент дії комісії не відчувалися біля житлового будинку заявниці. Нижче господарської будівлі збудовано вигрібну яму, яка відповідає вимогам. ОСОБА_2 використовуються дезінфектори для дезінфекції фекальних відходів від тварин.

В акті міститься запис від 10.09.2024 засвідчений підписом ОСОБА_4 «З висновком комісії я не згідна. За 3 дні до виїзду комісії ОСОБА_3 загорнув трактором розлив мочевини. Верхня яма порожня, бутафорія, в нижній ямі на дні мочевини.»

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від двадцять другого серпня 2014 року зареєстрованому в реєстрі за № 950, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_6 , спадщина на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,2237 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:002:0111.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 25921349, дата: 22.08.2014, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2237 га, кадастровий номер: :03:002:0111. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину № 950 від 22.08.2014 видане держаним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори Іськовою Н.М. адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.05.2013 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу чоловік та дружина взяли прізвище : Співак / Співак.

Згідно п.7.6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 особисті селянські та фермерські господарства у селищах та селах з утриманням великої рогатої худоби або свиней від 10 до 30 голів, овець від 10 до 50 голів, птиці від 30 до 100 голів санітарно-захисна зона має становити не менше 50 м від житлової забудови за умови дотримання встановлених вимог щодо утилізації відходів їх життєдіяльності.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 293 ЦК України фізична особа має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічна безпека - це такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей. Екологічна безпека гарантується громадянам України здійсненням широкого комплексу взаємопов`язаних політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів. Діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач був притягнутий за дії вказані в акті від 28.02.2024 до адміністративної відповідальності.

За змістом положень частин першої-третьої, п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Частинами першою та другою статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до статті 282 ЦК України фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основними доводами позивача, викладеними в позові є перевищення відповідачем допустимих норм поголів`я свиней, недотримання норм санітарно-захисної зони та неприємний запах в повітрі, що відчувається біля будинку позивача внаслідок неналежного санітарного стану приміщення яке використовується для утримання свиней. В судовому засіданні також позивачем вказано про неприємний запах внаслідок зливу відповідачем нечистот на город.

Під час судового розгляду справи було надано акт від 27.08.2024, згідно якого відповідачем зауваження попереднього акта виконано, жодних порушень не зафіксовано. Також сторонами не було надано доказів, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить саме відповідачу. Сторонами також не додано доказів наявності у відповідача іншого речового права на вказаний будинок. Відповідач не був підданий адміністративному стягненню за порушення санітарних і зооветеринарних норм щодо утримання тварин, і порушення прав відповідача утриманням тварин.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідачем усунено недоліки зазначені комісією, позивачем не надано доказів порушень відповідачем норм добросусідства, державних будівельних нормативів чи санітарних норм, не надано доказів наявності у відповідача правових підстав використання житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 як приміщення для утримання свиней, не надано доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення санітарних і зооветеринарних норм щодо утримання тварин, беручи до уваги, що відповідач припинив утримання свиней з адресою АДРЕСА_1 та перевів їх до господарствого приміщення за адресою АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом тимчасової заборони відповідачу на використання житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 в якості приміщення для утримання свиней, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 , при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 282, 293, 319 ЦК України, ст. ст. 91, 103 ЗК України, ст.50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком відмовити.

Судові витрати понесені позивачем залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_1 виданий 18 лютого 1999 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено: 04 жовтня 2024 року

Суддя: О. В. Пилипчук