Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/605/24
Провадження № 2/528/343/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: визнати дійсним, реальним та виконаним договір купівлі-продажу 14/25 (56/100) частин жилого будинку з господарськими побудовами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 31 жовтня 2001 року, реєстровий номер НГР-489 укладений і зареєстрований на Українській універсальній біржі тридцять першого жовтня 2001 року; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 14/25 (56/100) частин жилого будинку з допоміжними господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з житлового будинку «А-1,а», сараю «В», літньої кухні «Г», сараю «г», сараю «З» вбиральні «Н», водопровід №1, огорожі №2, огорожі №3, замощення «І».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, 31.10.2001 року вона уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу № НГР-489, згідно якого купила у ОСОБА_2 14/25 частин жилого будинку з господарськими побудовами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що договір вона та ОСОБА_2 вирішили оформити на Українській універсальній біржі (в подальшому УУБ), вважаючи, що дана угода не потребує наступного нотаріального посвідчення. 31 жовтня 2001 року договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними був укладений в письмовій формі та відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на УУБ в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю на підставі укладеного 31.10.2001 р. біржового контракту НГР - 489. Згодом нею було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння в КП «Лубенське МБТІ» в книзі № 5, реєстровий № 664.

Зазначає, що на даний час постало питання про оформлення документів на придбаний житловий будинок та господарські будівлі за адресою АДРЕСА_1 для їх відчуження і в нотаріальній конторі їй повідомили про те, що договори, укладені на УУБ, необхідно було нотаріально посвідчувати.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Ромни Сумської області, нотаріально посвідчити в даний час вищевказану угоду купівлі-продажу житлового будинку не представляється можливим.

Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані. За домовленістю між ними 14/25 частин будинку та господарських споруд продавцем були продані, продавцю були переданні гроші в розмірі 1000 грн.. Продавцем ОСОБА_2 передано та покупцем прийнято 14/25 частин жилого будинку з господарськими побудовами за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що укладена між позивачем та ОСОБА_2 угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому позивач вважає її дійсною. Вказаний договір купівлі-продажу фактично відбувся, оскільки вона повністю сплатила продавцю кошти та протягом тривалого часу користуєть усім жилим будинком з господарськими побудовами, однак формально права власності на садибу не набула.

На час укладення договору в жовтні місяці 2001 року ні позивач, ні ОСОБА_2 не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

У зв`язку з наведеним позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх майнових прав.

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче судове засідання з викликом сторін на 02.07.2024 року о 09-00 год; витребувано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості щодо актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Ромни Сумської області; та із Лубенської державної нотаріальної контори відомості, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Ромни Сумської області (а.с. 29-31).

17.06.2024 року, на виконання ухвали суду від 05.06.2024 року, Лубенською державною нотаріальною конторою надано відповідь, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 39).

02.07.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 48).

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 02.08.2024 року відкладено підготовче засідання на 22.08.2024 року на 13 год. 00 хв., витребувано від Роменського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/з №579 від 28.07.2023 року (а.с. 54-56).

28.08.2024 року, на виконання ухвали суду від 08.09.2024 року, Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області надано копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/з №579 від 28.07.2023 року (а.с. 65-67).

Ухвалою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 26.09.2024 року о 09-30 год. (а.с.69-71).

26.09.2024 року позивач та її представник адвокат Рябека Р.М., у судове засідання не з`явились, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача подано до суду заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов у повному обсязі (а.с.46).

Представник відповідача Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Сидоренко Р.М. через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача в якій зазначив, що при вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду (а.с.59-61).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу № НГР-489 від 31.10.2001 року, який укладено на Українській універсальній біржі, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 нерухоме майно: 14/25 частин жилого будинку з господарськими побудовами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 08, 09).

Вказаний вище договір купівлі-продажу оформили на Українській універсальній біржі, згідно із Законом України «Про товарну біржу».

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 579 від 28.11.2023 року, складеним Роменським відділом ДРАЦС у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , наданим на виконання ухвали суду від 02.08.2024 року (а.с. 66).

З відповіді Лубенської державної нотаріальної контори від 17.06.2024 року вбачається, що станом на 14.06.2024 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 39).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем станом на 08.05.2024 року проведено технічну інвентаризацію, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та проведено незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна за вказаною адресою, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 142 098 гривень, а 14/25 частин жилого будинку з господарськими побудовами відповідно 79 574,88 грн (а.с. 20-29, 23-24).

Згідно інформаційної довідки ФОП ОСОБА_3 № 1687 від 08.05.2024 року нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 складається з житлового будинку «А-1,а», сараю «В», літньої кухні «Г», сараю «г», сараю «З» вбиральні «Н», водопровід №1, огорожі №2, огорожі №3, замощення «І» (а.с.13).

Згідно довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 08.05.2024 № 882 слідує, що станом на 31.12.2024 року житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №5 за реєстровим № 664 за ОСОБА_1 44/100 частини згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 03.04.2009 року (справа № 2-176/09; 56/100 частини згідно договору купівлі-продажу реєстровий № НГР-489, виданого Українською універсальною біржею від 31.10.2001 року (а.с.11-12).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).

Предметом судового розгляду у цій справі є визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) та земельної ділянки дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК).

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно із частиною другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (чинного на час укладення спірного договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 1995 року) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 522/14088/17.

Згідно зі ст.128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод можливе лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів

Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до справ, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Відповідні правові положення унормовано в ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України при вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість (постанова Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц ).

Документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

До 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 640/2034/15-ц.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За наслідком судового розгляду судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки було оформлено на Українській універсальній біржі, визначено всі істотні умови договору та передано предмет договору покупцю ОСОБА_4 , покупець повністю сплатив кошти продавцю за договором. Проте, спірний договір залишився не посвідченим нотаріально, так як на момент укладення працівники Української універсальної біржі та продавець запевнили покупця, що договори купівлі-продажу, які укладені на Української універсальної біржі не підлягають нотаріальному посвідченню та мають повну юридичну силу.

Як слідує з договору купівлі-продажу № № НГР-489 від 31.10.2001 року зареєстрованого товарною біржою, продавець ОСОБА_2 та покупець ОСОБА_1 діяли через брокерів брокерської контори, а від так були членами Української універсальної біржі. Укладений договір купівлі-продажу відповідав дійсності та законності. Реєстрація комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на жовтень 2001 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на житловий будинок і земельну ділянку. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році.

Таким чином, суд вбачає підстави для визнання правочину дійсним відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин у цій справі. Зазначене є підставою для визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку.

Принцип юридичної визначеності та остаточності, не повинен суперечити статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Як констатував ЄСПЛ, держава, яка створює суди, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватися всіма фундаментальними гарантіями п. 1 ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі «Delcourt v. Belgium», заява № 2689/65, п. 25).

При застосуванні процедури правил, суди повинні уникати надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури (справа «Walchili v. France», № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007), а особливо суворе застосування процесуальної норми може знівелювати саму суть права на доступ до суду (справа Labergere v. France, № 16846/02, п. 23, від 26.09.2006).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним, реальним та виконаним договір купівлі-продажу 14/25 (56/100) частин жилого будинку з господарськими побудовами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , який був укладений та зареєстрований 31 жовтня 2001 року на Українській універсальній біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстровий номер НГР-489.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 14/25 (56/100) частин жилого будинку з допоміжними господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: житлового будинку «А-1,а», сараю «В», літньої кухні «Г», сараю «г», сараю «З» вбиральні «Н», водопровід №1, огорожі №2, огорожі №3, замощення «І».

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області, , юридична адреса: 37400, м. Гребінка, Полтавська область, вул. Олексія Припутня, буд.1.

Повний текс рішення виготовлено 04.10.2024 року.

Суддя М. О. Вітківський