Справа № 946/7885/24
Провадження № 2-з/946/58/24
УХВАЛА

01 жовтня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про арешт морського судна«Matrico» (ENI 02327267, прапор Румунія), -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 року адвокат Цимбал С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про арешт майна, якою просить: накласти арешт на морське судно «Matrico» (ENI 02327267, прапор Румунія), яке знаходиться в акваторії Ізмаїльського морського порту, Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії Ізмаїльського морського порту, Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; заборонити Капітану Ізмаїльського морського порту Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» оформлювати і надавати дозвіл на вихід морського судна «Matrico» (ENI 02327267, прапор Румунія), яке знаходиться в акваторії Ізмаїльського морського порту, Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Заява вмотивована тим, що29.03.2024 року ОСОБА_1 уклав Контракт найму моряка № 363 з компанією «Marine Pro Service (CY) Limited», відповідно до якого був найнятий на посаду Капітана на судно «Visco II», прапор Нідерланди. На момент укладання Контракту ОСОБА_1 вже працював за іншим контрактом на Судні, за яким приступив до виконання своїх обов`язків на Судні 08.01.2024 року і який закінчив свою дію 29.03.2024 року коли був укладений Контракт. ОСОБА_1 звільнився з Судна 25.07.2024 року. Таким чином період працевлаштування за Контрактом ОСОБА_1 на Судні склав 119 днів (з 29.03.2024 року по 25.07.2024 року). Відповідно до п. 12 Контракту за період контракту найму основна заробітна плата сплачується із розрахунку 270 євро на добу. Тобто за період працевлаштування Заявника на Судні йому була нарахована заробітна плата у розмірі 32 130 євро (270 х 119), однак на момент звернення з цією заявою ця сума так і не була сплачена Заявнику. З Посвідчення особи моряка, а саме, стовпчика «Назва судна і судновласник» та печатки Судна у стовпчику «Підпис капітана чи судновласника» вбачається, що судновласником Судна є компанія «Trading Line». За таких обставин Заявнику була нарахована, але не сплачена заробітна плата у розмірі 32130 євро. Контракт фактично укладався компанією «Marine Pro Service (CY) Limited» в інтересах і на користь Судновласника, оскільки компанія «Marine Pro Service (CY) Limited» є посередником у працевлаштуванні за кордоном, а сам контракт підписувався у м. Ізмаїл (див. останній аркуш Контракту). При цьому заробітна плата за Контрактом фактично мала сплачуватись Заявнику компанією «Marine Pro Service (CY) Limited» в інтересах Судновласника, оскільки робота здійснювалась Заявником саме на Судні Судновласника.Заявник має морську вимогу, передбачену пп. m) ч. 1 ст. 1 Конвенції, як до Судновласника так і компанії «Marine Pro Service», оскільки Заявник працював на Судні Судновласника, за Контрактом укладеним з компанією «Marine Pro Service».Заявник має право просити суд накласти арешт не тільки на Судно з яким пов`язана його морська вимога, але й на інші судна, які належать Судновласнику. Таким чином, враховуючи, що Судновласник є власником судна «Matrico», про що вказано на його веб-сайті у розділі «Наш флот» (додається), то Заявник має право на Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.09.2024 4 арешт цього судна для забезпечення своєї морської вимоги щодо стягнення заробітної плати у розмірі 32 130 євро. Також слід зазначити про те, що судно «Matrico» ходить під прапором Румунії, яка не приєдналась до Конвенції (список країн учасниць Конвенції можливо знайти на вебсайті ООН за наступним посиланням https://treaties.un.org/Pages/showDetails.aspx? objid=1338ba&clang=_en), однак відповідно до ч. 2 ст. 8 Конвенції судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт. Враховуючи те, що судно «Matrico» наразі знаходиться в акваторії Ізмаїльського морського порту, що підтверджується відповіддю Капітана морського порту Ізмаїл від 26.09.2024 року на адвокатський запит (додається), то дійсна заява про його арешт, відповідно до ч. 5 ст. 30 та ч. 2 ст. 152 ЦПК України, подається до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Дослідивши матеріали заяви, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Порядок накладення арешту на морські судна врегульовано Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р., до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України № 3702-VI від 07.09.2011 р. та яка набула чинності для України 16.05.2012 р. (далі - Конвенція 1952 року), а також главою 4 Кодексу торговельного мореплавства України Арешт суден (даті - КТМ).

За положеннями п.1 ч.1 ст.1 - Конвенції 1952 року морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

У відповідності до ст.42 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з: 1) заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна; 2) заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна; 3) заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу; 4) винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування; 5) компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій; 6) підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами; 7) будь-яким договором використання або фрахтування судна; 8) будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні; 9) втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним; 10) загальною аварією; 11) лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів; 12) буксируванням; 13) постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; 14) будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна; 15) зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці; 16) заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені; 17) дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом; 18) страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; 19) будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; 20) будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним; 21) будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку; 22) заставою судна; 23) будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

Згідно із ч. 2 ст. 43 КТМ України будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Конвенції арешт означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно зі ст.2 Конвенції судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Статтею 4 Конвенції визначено, що на судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що процесуальні норми, що стосуються арешту судна, клопотання про одержання дозволу, згаданого в статті 4, та всіх інших процесуальних питань, що можуть виникнути в зв`язку з арештом, визначаються правом Договірної Держави, в якій арешт був здійснений чи було подано клопотання щодо його здійснення.

При цьому, згідно ст. 8 Брюссельської конвенції судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 ЦПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно або до якого прямує, або порту реєстрації судна.

Як зазначено в ч.ч.1-2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою.

Однак, суддею встановлено, що до матеріалів справи не надано доказів того, що майно, на яке просить заявник накласти арешт, належить особам, до яких може бути пред`явлено позов. Не надано доказів, що морське судно «Matrico» (ENI 02327267, прапор Румунія), яке знаходиться в акваторії Ізмаїльського морського порту, Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» належить саме компанії «Trading Line», надана заявником інформація з інтернет сторінки (роздруківки з офіційного сайту Судновласника, інформація про пошук Судновласником моряків різних спеціальностей для працевлаштування на суднах Судновласника) не є належним та допустимим доказом права власності на судно чи користування ним.

З огляду на викладені обставини, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд приходить до висновку що, заява представника ОСОБА_1 адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про арешт морського судна «Matrico» (ENI 02327267, прапор Румунія) є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Цимбал Сергія Юрійовича про арешт морського судна «Matrico» (ENI 02327267, прапор Румунія) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: А.С.Адамов