печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гуртова Т. І., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (адреса: 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А) про визнання наказу про звільнення незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача ОСОБА_1 (далі - позивач) - адвоката Ревенка О. В. до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в якій позивач просить:

-визнати незаконним та скасувати наказ Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 06.06.2024 № 404-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

-поновити ОСОБА_1 на посаді Директора Департаменту безпеки Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»;

-стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.06.2024 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів;

-судові витрати покласти на відповідача.

Так, положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, під час вивчення матеріалів вказаного позову та вирішення питання про призначення справи до розгляду, було установлено невідповідність поданої позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з правовою позицією Великої Палати ВС, викладеною в постанові від 30.01.2019 по справі № 910/4518/16, за змістом статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Також, Верховний Суд України у своїй постанові від 30.11.2016 у справі № 6-1121цс16 наголосив на тому, що починаючи з 01.09.2015 позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають з трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не надано до матеріалів справи доказів сплати судового збору (оригінал квитанції).

Відтак, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та надати докази сплати судового збору до суду (оригінал квитанції).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про необхідність усунення вказаних недоліків та надання позивачу строку для їх усунення.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду. У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ГУРТОВА