ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/7566/21 Головуючий суддя І інстанції Сіренко Ю. Ю.
Провадження № 22-ц/818/3101/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що розгляд справи було призначено судом в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалу про зміну порядку розгляду справи на загальний судом не приймалося, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд повинен був розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а не залишати позов без розгляду з причини неявки позивача в судове засідання.

Крім того, після отримання ухвали суду про призначення судового засідання на 07.08.2024 року позивачка подала до суду заяву про розгляд позову за її відсутності, що також за змістом норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України унеможливлювало залишення її позову без розгляду з мотивів її неявки у судове засідання. Разом з тим, судове засідання 07.08.2023 не відбулося, і суд ухвалив про її виклик у наступне судове засідання 25.10.2023 для надання пояснень, однак в порушення частини першої статті 260 ЦПК України судом не були зазначені мотиви, з яких було прийнято таке рішення. У судове засідання 25.10.2023 вона не змогла з`явитись за станом здоров`я та знову перед судовим засіданням з цієї причини подала до суду заяву про розгляд позову за її відсутності. У призначені судом наступні судові засідання 30.01.2024, 02.04.2024 та 30.06.2024 позивачка знову не мала можливості з`явитися і подавала заяви про розгляд позову за її відсутності.

Твердження в ухвалі суду від 03.06.2024 року, що позивач подавала клопотання про відкладення розгляду справи є хибними та не відповідають матеріалам справи, крім того, в ухвалі відсутні аргументи суду чому її відсутність у в судовому засіданні за наявності заяв про розгляд позову за її відсутності перешкоджає розгляду справи.

Суд безпідставно вказав у оскарженій ухвалі, що позивачка незацікавлена у розгляді справи, оскільки предмет позову має для неї важливе значення, тому вона неодноразово зверталась до суду про розгляд її позову за її відсутності, внаслідок чого суд має всі можливості на підставі наявних у справі доказах розглянути справу, а не залишати її позов без розгляду.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст.367,368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач, явка якого в судове засідання визнана обов`язковою, повторно не з`явився в судове засідання.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача.

Зокрема частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною 5 статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України за наявності заяви позивача про розгляд справи за його відсутності суд має право постановити ухвалу про залишення позову без розгляду лише якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічні правові висновки були сформульовані ОП КГС ВС у постановах від 05 червня 2020 року у справі№910/16978/19 та від 16 жовтня 2020 року у справі №910/8816/19).

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223,257 ЦПК України передбачено право позивача подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2020 року у справі№910/16978/19 та від 16 жовтня 2020 року у справі №910/8816/19).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Такі правові висновки були висловлені у аналогічні процесуальній ситуації у постанові ОП КГС ВС від 17 березня 2023 року у справі № 910/17906/21 (режим доступу до ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/109673291).

Суд першої інстанції всупереч вказаним нормам цивільного процесуального права на встановив в оскарженій ухвалі від 03 червня 2024 року неможливість вирішення спору у судовому засіданні, та всупереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України не навів обґрунтованих висновків про те, що нез`явлення позивачки перешкоджає розгляду справи за її відсутності на підставі наявних у справі документів.

Суд першої інстанції лише формально послався в ухвалі від 03 червня 2024 року на аналогічну правову позицію Верховного Суд у складі колегії Касаційного господарського суду, висловлену у постанові від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19 про те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивачка в судові засідання, призначені на 25.10.2023, 30.01.2024, 02.04.2024, була належним чином повідомлена, про день, час та місце розгляду справи, але не з`явилась.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка 24.10.2023 року звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі у зв`язку з тим, що вона не може бути присутня за станом здоров`я.

29.01.2024 від позивача надійшла заява про те, що вона знаходиться у відрядженні та не може бути присутня в судовому засіданні, призначеному на 30.01.2024 року та просить розглядати справу за її відсутності.

01.04.2024 року позивачка звернулась до суду з заявою про перебуванні у відрядження та неможливістю прибуття у судове засіданні та розгляд справи за її відсутності.

Приймаючи рішення про обов`язкову участь позивачки в судовому засіданні, судом першої інстанції не було наведено мотивів цього рішення, як і не було наведено обґрунтувань при ухваленні рішення про залишення позову без розгляду чому суд відхилив заяву про розгляд позову за її відсутністю, що перешкоджає розгляду справи за відсутністю позивачки.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України:

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: 1) керує ходом судового процесу; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У статті 13 ЦПК України зазначено про диспозитивність цивільного судочинства, згідно до змісту якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України:

1. Учасники справи мають право, зокрема: 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

2. Учасники справи зобов`язані, зокрема: 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

3. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2023 року суд визнав явку позивачки ОСОБА_2 обов`язковою та призначив наступний розгляд справи за її позовом у судовому засіданні на 25.10.2023. Суд на обґрунтування вказав, що без її пояснень неможливо об`єктивно вирішити спір (а.с. 194).

Суд вважав, що позивачка зловживає процесуальним правом внаслідок її неявки у судове засідання після того, як суд визнав її явку обов`язковою. Однак, при цьому суд всупереч п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України у згаданій ухвалі від 07 серпня 2023 року та у оскарженій ухвалі від 03 червня 2024 року не вмотивував своїх висновків, чому без пояснень позивачки неможливо розглянути спір та не надав оцінки наведеним у її клопотанні аргументам про розгляд справи на підставі наданих позивачкою документів. За відсутності у суду зауважень щодо змісту та наявності недоліків позовної заяви, з урахуванням принципу диспозитивності спростовує висновки суду про зловживання позивачкою процесуальним правом. За такої процесуальної ситуації суд мав повноваження для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, та усі негативні наслідки від неявки позивачки у судовому засіданні за змістом принципу змагальності, ст. 12 ЦПК України, покласти на неї. Залишення позову у даному випадку не відповідає принципу пропорційності, передбаченому ст. 11 ЦПК України.

Наведені у скарзі доводи про те, що позивачка просила розглянути скарги знайшли своє підтвердження з огляду на наявні у матеріалах справи клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи № 646/7566/21, призначеної на 07.08.2023р. (подано 01.08.2023), 25.10.2023, 30.01.2024, 02.04.2024 (подані напередодні судових засідань), 03.06.2024 (подано 31.05.2024) за її відсутності, в яких вона підтримує свої вимоги на підставі наданих нею до справи документів (а.с. 189, 200-201, 208-209, 215-216, 220).

Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з порушенням згаданих норм цивільного процесуального права, які не передбачають залишення позову без розгляду у разі, якщо дійшов до помилкового висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункти 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 08 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.Б.Яцина

Судді колегії Н.П.Пилипчук

О.Ю.Тичкова