Справа № 766/6839/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Арутюнова К.А.

справа №766/6839/21; провадження №2/766/308/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до

відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 );

Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (; місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б)

предмет та підстави позову: про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу

учасники справи: не з`явилися.

негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

28 квітня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу удаваним, про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу та визнання права власності

, у якому з урахуванням заяви від 09.11.2021 року про зменшення розміру позовних вимог остаточно просила:

- визнати договір купівлі-продажу від 14 квітня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , засвідчений державним нотаріусом Першої Херсонської нотаріальної контори Збутевичем О.В., реєстраційний №3-493, зареєстрований в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №12, за реєстровим №2547 недійсним в частині покупця;

- визнати позивача ОСОБА_1 покупцем житлового будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 1000, 00 кв. м. кадастровий номер земельної ділянки :04:156:0042, засвідчений державним нотаріусом Першої Херсонської нотаріальної контори Збутевичем О.В., реєстраційний номер №3-493, зареєстрований в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 12, за реєстровим № 2547.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка є дочкою позивачки.

14 квітня 2005 року між відповідачем та ОСОБА_3 було укладеного договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_3 . Однак, фактичним покупцем будинку була позивач. Підставою укладення такого договору було те, що ОСОБА_1 в силу своєї зайнятості не мала можливості постійно приїздити з Вінницької області до м. Херсона, у зв`язку із чим 04 квітня 2005 року позивачка в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передала доньці свій паспорт та грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США, що еквівалентно 840 000,00 грн., для придбання житлового будинку в Херсонській області, однак оформити та надати довіреність відповідачці не встигла заздалегідь, щоб та від її імені уклала угоду.

При оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку позивач присутня не була і відповідач ОСОБА_2 оформила договір купівлі-продажу будинку з ОСОБА_3 на своє ім`я.

За умовами договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 , а остання прийняла (купила) житловий будинок в АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці 1000,00 кв.м. і оплатила їх вартість за ціною та у порядку, передбаченому договором.

Продаж будинку та земельної ділянки вчинено за 159 000,00 грн.

Про придбання та оформлення будинку і земельної ділянки на своє ім`я відповідачка повідомила матір пізніше, обіцяла переоформити житловий будинок та земельну ділянку на позивачку пізніше, однак цього не зробила.

Позивач зазначає, що коштів для придбання нерухомого майна ОСОБА_2 не мала, його вартість сплатила за рахунок отриманих у матері коштів. В подальшому жодних дій щодо переоформлення майна на позивачку не вчинила, а тому вважає, що договір купівлі-продажу від 14 квітня 2005 року є недійсним в частині покупця.

ІІ. Виклад позиції відповідача.

20 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сініло Т.В. подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутність відповідача.

ІІІ. Виклад позиції третіх осіб.

19 листопада 2021 року ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Підтвердив, що викладені у позові обставини дійсно відбувалося. До укладення оспорюваної угоди, він спілкувався з позивачкою щодо придбання будинку та планувалося придбання на її ім`я, але в останній момент відповідачка завірила його, що діє за погодженням зі своєю матір`ю. Лише після проведення угоди купівлі-продажу ОСОБА_3 стало відомо про ситуацію з грошима та про непорядність ОСОБА_6 . Однак, оскільки відповідачка стала його дружиною 07.04.2006 року, він підтримав її та змовчав про це. Наразі шлюб розірвано та ОСОБА_3 може розповісти правду щодо спірної ситуації.

Представник АТ «Дельта банк» правом на висловлення позиції щодо заявленого позову не скористався, у судове засідання не прибув, про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, письмових пояснень до суду не надходило.

ІV. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 5-денного строку для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 19.10.2021 року.

За клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 15.11.2021 року.

09.11.2021 року представник позивача подала заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 . Призначено наступне судове засідання на 14.12.2021 року.

18.11.2021 року ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву.

24.11.2021 року представник позивача подала клопотання про залучення третьої особи.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк». Призначено наступне судове засідання на 10.01.2022 року.

У час призначений для розгляду справи позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Сідєльнікова Є.І. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.

У раніше поданій заяві від 18 листопада 2021 року ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

Зважаючи на те, що від представника третьої особи ПАТ «Дельта Банк» не надійшли пояснення і в матеріалах справи відсутні відомості про отримання судової повістки про час та місце розгляду справи, судове засідання відкладено на 27.01.2022 року.

У час призначений для розгляду справи позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Сідєльнікова Є.І. через канцелярію суду подала заяву про перенесення судового засідання, питання про що просила вирішити без участі позивача та її представника.

Судовий розгляд відкладено на 21.02.2022 року.

У судове засідання учасники справи не прибули, у раніше поданих заявах просили вирішити справу без їх участі.

Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Судовий розгляд справи не відбувся, через перебування судді у судовому засіданні з розгляду іншої цивільної справи.

Наступне судове засідання не відбулося через повномасштабне вторгнення на територію України держави-агресора.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. За викладених обставин судове засідання не відбулося.

Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудних Херсонському міському суду Херсонської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2.

Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.

В процесі проведення інвентаризації справ, що перебували у Херсонському міському суді Херсонської області до Херсонського міського суду Херсонської області 07.12.2023 року надійшла заява від представника позивача ОСОБА_7 про відновлення провадження у справі, у прохальній частині якого сторона позивача просить призначити справу до розгляду, позовні вимоги підтримують, та просять їх задовольнити.

19.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_8 надіслала клопотання про визнання позовних вимог та розгляду справи за відсутності відповідача.

Після відновлення роботи суду та проведення інвентаризації наявності справ у Херсонському міському суду Херсонської області, розгляд справи призначено на 15.08.2024 року.

У час призначений для розгляду справи позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Сідєльнікова Є.І. 11.08.2024 року через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини не прибуття суд не повідомили.

У зв`язку із неприбуттям у судове засідання сторони відповідача та представників третіх осіб, розгляд справи відкладено на 09.09.2024 року.

У час призначений для розгляду справи позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Сідєльнікова Є.І. 06.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

У час призначений для розгляду справи відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися,

19 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сініло Т.В. подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутність відповідача, також адвокат Сініло Т.В. 06.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника. Позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомлено. 18 листопада 2021 року ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, відомий суду номер телефонного зв`язку, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

09.09.2024 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відмовлено стороні відповідача у прийнятті заяви про визнання позовних вимог. Судове засідання відкладено на 02.10.2024 року.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули, сторона позивача та відповідача у раніше поданих заявах просили про розгляд та вирішення справи без їх участі, третя особа ОСОБА_3 також просив вирішити спір без його участі, представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, належне повідомлення про розгляд справи третіх особі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Відповідно до розписки від 04 квітня 2005 року, ОСОБА_1 , передала своїй доньці ОСОБА_9 30 000,00 доларів США для придбання будинку в АДРЕСА_3 .

Відповідно до розписки від 14.04.2005 року, ОСОБА_9 взяла грошові кошти в розмірі 30 000,00 дол. США для купівлі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та земельної ділянки за цією ж адресою. Зобов`язалася протягом двох років переоформити дім на істинного власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Розписку написано в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_5

14 квітня 2005 року між ОСОБА_3 як продавцем та ОСОБА_9 як покупцем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Першої херсонської державної нотаріальної контори Збутевичем О.В., реєстровий №3-493.

За умовами Договору гр. ОСОБА_3 продав, а гр. ОСОБА_9 купила належний продавцю житловий будинок АДРЕСА_3 , який знаходиться на земельній ділянці площею 1000,00 кв. м. (п. 1).

Відповідно до п. 2 Договору продаж цей за домовленістю сторін вчиняється за 159 000,00 грн.

За умовами п. 5 Договору всі витрати за складання та оформлення цього договору платить покупець.

07 квітня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 укладено шлюб, про що 07.04.2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 130 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 ».

Набуття ОСОБА_11 у власність житлового будинку підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7005925, виданим 14.04.2005 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації; а земельної ділянки (площею 1042,00 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:156:0042) державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №499757, виданим 07 серпня 2006 року Херсонським міським управлінням земельних ресурсів.

Відповідно до іпотечного договору, укладеного 29 жовтня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» як іпотекодержателем та ОСОБА_3 як іпотекодавцем, земельну ділянку площею 1018,00 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :04:156:0007 передана в іпотеку для забезпечення належного виконання ОСОБА_3 . Договору про надання кредитної лінії №НКЛ-2004329, укладеного 29 жовтня 2010 року та приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. у зв`язку із посвідченням цього договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна земельної ділянки площею 0,1018 га за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_3 до припинення договору іпотеки. Заборону зареєстровано в реєстрі 29.10.2010 року за №2300 та 14.04.2011 року в реєстрі за №662.

VІ. Оцінка Суду.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Отже, предмет договору, що належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Відповідно до статті 657 ЦК України обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями статті 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Тлумачення статті 234 ЦК України, свідчить, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Подібний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі №6-197цс14, з якою погодився і Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №379/1256/15, від 08 лютого 2018 року у справі №756/9955/16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц зазначила, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на таке майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

У частині другій та третій статті 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно укладають один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен встановити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Такі висновки про застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2012 року у справі №6?133цс12, від 07 вересня 2016 року у справі №6-1026цс16, які у подальшому підтримані Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2018 року у справі №742/1913/15-ц, від 21 серпня 2019 року у справі №303/292/17, від 30 березня 2020 року у справі №524/3188/17.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №346/2238/15-ц зазначено: «висновки судів про те, що оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок у частині покупця є удаваними, оскільки придбані особою за кошти та для потреб позивача (єпархії), без створення правових наслідків для себе, як фізичної особи, є безпідставними, так як нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.»

Так, в указаній постанові Верховний Суд відступив від висновку щодо застосування норми права, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №265/3310/17, а також і від аналогічного висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №466/8968/19, про те, що «при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд повинен встановити, що фактично майно було придбане за кошти іншої особи і для неї та, що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає; вказаний договір відповідно до статей 235, 236 ЦК України може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно».

Верховний Суд вказав, що застосовуючи норму матеріального права, слід мати на увазі, удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків, а не «приховують» сторону правочину. Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За результатами розгляду справи, суд встановив, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, суперечить закону, адже нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони цього договору, позовна вимога в цій частині позову задоволенню не підлягає.

Оскільки позовна вимога про визнання покупцем за договором купівлі-продажу є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, у задоволенні позову в цій частині позовних вимог суд також відмовляє.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог суд відмовляє у повному обсязі.

VІI. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VІІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 202, 217, 235, 626 ЦК України, ст. ст.12, 13, 76, 80, 81, 141, 206, 258-265, 274-279, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ); Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» (; місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б) про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», ; місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б.

Повний текст рішення складено 02.10.2024 року.

Суддя Є.М. Булах