ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7192/24 Справа № 205/1452/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Ткаченко І.Ю., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство УкрСиббанк, на бездіяльність державного виконавця, Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіна О.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та просила зобов`язати вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2016 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором №0 від 09.06.2008 року в сумі 125628,29 доларів США, пеня в розмірі 350852,64 грн. та судовий збір в рівних частках в сумі 55799,43 грн. На підставі вищевказаного рішення Ленінський районний суд м.Дніпропетровська 13.03.2017 р. видав виконавчий лист у справі. 06.04.2017 р. державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіною О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53677459 з примусового стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 09.06.2008 року в сумі 125628,29 доларів США та постанову про арешт майна боржника. 25.03.2019 р. державним виконавцем у виконавчому провадженні № 53677459 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа, без подальшого виконання. 23.11.2023 р. державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 53677459 та в цей-же день державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 53677459. Відповідно до інформаційної довідки із сайту «Опендатабот», станом на 07.04.2024 р. арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою від 06.04.2017 року за ВП №53677459, не скасовано, що не відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження». 12.04.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з листом, в якому просила виконати вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а саме зняти арешт з майна, відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У відповідь начальник Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Овсюк О. зазначила, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту по виконавчому провадженню за номером АСВП 53677459, в тому числі і з посиланням на ч. 1 та 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, у задоволені заяви про зняття арешту з майна у виконавчому провадженні 53677459 було відмовлено з наступних підстав: 1). відсутність у державного виконавця правової підстави для зняття арешту; 2). несплачена боржником суми виконавчого збору. Проте, така бездіяльність, як державного виконавця так і начальника відділу ДВС, на її думку, є неправомірною. Крім того вважає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. З матеріалів виконавчого провадження № 53677459 вбачається, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 205/1452/16-ц, виданого 13.03.2017 р. При цьому, на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання державним виконавцем 25.03.2019 р. у виконавчому провадження № 53677459, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII. За таких обставин державний виконавець зобов`язаний був зняти арешт з майна ОСОБА_1 разом з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Просить визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Савостіної Олени Валентинівни та начальника ОСОБА_4 Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з усього майна ОСОБА_1 . Зобов`язати старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіну Олену Валентинівну зняти арешт та заборону на відчуження з усього майна ОСОБА_1 , який накладений у виконавчому провадженні № 53677459 постановою від 06.04.2017 державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіною Оленою Валентинівною, номер запису про обтяження 19849316.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство УкрСиббанк, на бездіяльність державного виконавця, Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіна О.В. - задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Савостіної Олени Валентинівни та начальника ОСОБА_4 Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з усього майна ОСОБА_1 .

Зобов`язано старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіну Олену Валентинівну зняти арешт та заборону на відчуження з усього майна ОСОБА_1 , який накладений у виконавчому провадженні № 53677459 постановою від 06.04.2017 р. державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіною Оленою Валентинівною, номер запису про обтяження 19849316.

Не погодившись із судовим рішенням, представник Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіна О.В. подала апеляційну скаргу та просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Савостіної Олени Валентинівни та начальника ОСОБА_4 Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, є неповною та необґрунтованою, судом першої інстанції проігноровані вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Всі дії державного виконавця були направлені виключно на виконання вимог виконавчого документу, в порядок та спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Звертають увагу на те, що на момент розгляду заяви ОСОБА_1 у державного виконавця та начальника відділу була відсутня інформація про фактичне виконання боржником вимог виконавчого документа. Завершене виконавче провадження на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є закінченим. Стягувач має право пред`явити виконавчий документ до виконання.

Від скаржниці ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колодочка Г.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року у справі №205/1452/16-ц залишити без змін, а скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2016 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 09.06.2008 року в сумі 125628,29 доларів США, пеню в розмірі 350852,64 грн. та судовий збір в рівних частках в сумі 55799,43 грн.

На підставі вищевказаного рішення Ленінський районний суд м. Дніпропетровська 13.03.2017 р. видав виконавчий лист у справі № 205/1452/16-ц.

06.04.2017 р. державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіною О.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53677459 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа та постанову про арешт всього майна боржника.

13.12.2017 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіною О.В., в присутності понятих, описано арештоване майно, а саме: нежитлове приміщення б. 1 Л, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, площа Шевченка, про що винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

25.03.2019 р. державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіною О.В., у виконавчому провадженні № 53677459 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа, без подальшого виконання.

23.11.2023 р. державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савостіною О.В. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 53677459.

Відповідно до інформаційної довідки із сайту «Опендатабот» станом на 07.04.2024 р. на нерухоме майно ОСОБА_1 накладений арешт постановою від 06.04.2017 року Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за ВП №53677459.

Згідно відповіді начальника Соборного відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Овсюк О. №50649/6 від 11.04.2024 р., на заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 р. за вх..7676/28.24-30, згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження ВП 53677459 з примусового виконання виконавчого листа № 205/1452/16-ц виданого 13.03.2017 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором № 0 від 09.06.2008 року в сумі 125 628,29 доларів США та пені в розмірі 350852,64 грн. (ВП53677459). 25.03.2019 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження за номером АСВП №53677450 не можливо у зв`язку з тим, що виконавчі провадження, які перебували на виконанні в період з 2017 р. по 2019 р., знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Згідно відповіді начальника виконавцем Соборного відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Овсюк О. №55381/6 від 23.04.2024 р., на заяву ОСОБА_1 від 09.04.2024 р. за вх..7676/28.24-30, на дату надання відповіді у державного виконавця відсутні підстави для знаття арешту по виконавчому провадженню за номером АСВП 53677459.

Додатковою перевіркою АС ВП встановлено, що виконавче провадження №53677459, відносно боржника ОСОБА_1 , стягувача АТ «УКРСИББАНК», дата відкриття 06.04.2017 р., на підставі якого накладено арешт на все майно боржника, постановою від 06.04.2017 року Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за ВП №53677459, є завершеним.

Державний виконавець Соборного відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савостіна О.В. не надала суду доказів наявності виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, виконавчого збору і витрат виконавчого провадження.

Отже, судом встановлено, що заявник станом на день розгляду скарги, не має боргових зобов`язань перед стягувачем, відносно нього відсутні відкриті виконавчі провадження, за даними органу ДВС виконавче провадження відносно ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа №205/1452/16-ц від 29.06.2016 р., виданого 13.03.2017 р. Ленінським районним судом м.Дніпропетровська знищене, проте інформаційна довідка із сайту «Опендатабот» станом на 07.04.2024 р. свідчить про існування обтяжень на нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 , у вигляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що скарга є законною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки орган ДВС в особі старшого державного виконавця Савостіної Олени Валентинівни та начальника ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо скасування вчиненого запису про припинення обтяження, а тому така бездіяльність є незаконною, тому суд вважав необхідним зобов`язати поновити право ОСОБА_1 шляхом скасування арешту, накладеного на майно в рамках ВП№ 53677459.

Колегія суддів погодитись із висновком суду не може.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Далі, відповідно до частини першої статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові ВС від 26.01.2022 у справі № 127/1541/14-ц.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року в справі 202/1182/22 (провадження № 61-8190св22), зазначено, що: "статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа…

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже, з огляду на наведені норми Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі № 686/6010/14-ц.

Отже, в силу вимог частини третьої статті 451 ЦПК України подана у цій справі скарга боржника на дії державного виконавця має бути відхилена, адже оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника рішеннями виконавця не було порушено.

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство УкрСиббанк, на бездіяльність державного виконавця, Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіна О.В. - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: