ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 369/4451/20

провадження № 61-11707 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідачі (позивачі за зустріним позовом): ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Надія Олексіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2023 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Невідомої Т. О., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н. О., про переведення прав покупця на житловий будинок та земельну ділянку та визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними в частині покупця.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 05 лютого 2011 року вона перебувала з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі, в якому народилося троє дітей. Разом з ОСОБА_5 вона працювала на підприємстві ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», у якому вони були засновниками.

11 серпня 2012 року між нею та ОСОБА_6 було укладено попередній договір про укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Мурзак С. О. Того ж дня, 11 серпня 2012 року, чоловік ОСОБА_5 надав письмову згоду, посвідчену нотаріально, на укладання нею попереднього та основних договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.

Зазначала, що оскільки на час укладання договорів ОСОБА_5 працював на державних посадах, балотувався у народні депутати України, подружжям було вирішило укласти основні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки на батька ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , 1941 року народження, пенсіонера, який в подальшому мав скласти заповіт на користь ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на підставі укладених 20 вересня 2012 року договорів купівлі-продажу залишився батько померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_2

18 березня 2020 року їй стало відомо, що ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе своє майно заповів сину ОСОБА_4 , у зв`язку з чим фактично придбане у шлюбі майно подружжя ОСОБА_1 може перейти особі, яка не має до нього ніякого відношення.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 20 вересня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Коряковою Н. О., реєстровий номер 1248, на земельну ділянку площею 0, 1017 га, кадастровий номер :01:018:0228, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , в частині покупця та перевести права покупця за цим договором з ОСОБА_2 на неї, ОСОБА_1 ;

- визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 20 вересня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Коряковою Н. О., реєстровий номер 1244, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в частині покупця та перевести права покупця за цим договором з ОСОБА_2 на неї, ОСОБА_1 .

У травні 2020 року адвокатом Петренко С. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н. О., про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 20 вересня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено два нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0, 10 га, кадастровий номер :01:018:0228 за цією ж адресою.

Зазначав, що вказане майно придбане безпосередньо ОСОБА_2 за кошти, які йому позичив його молодший син ОСОБА_4

Вказував, що з 2012 року ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_5 з дозволу власника ОСОБА_2 проживали у будинку за вказаною адресою, але після смерті чоловіка відповідачка перестала бути членом сім`ї власника будинку, тому не має законних підстав на проживання у цьому будинку. Договори найму жилого приміщення та оренди земельної ділянки між власником та ОСОБА_1 не укладалися, будь які домовленості щодо її проживання у спірному будинку відсутні, спільним побутом із ОСОБА_2 відповідачка не пов`язана, а її направлені на позбавлення позивача права власності, користування та розпорядження своїм майном.

Звертав увагу, що у власності ОСОБА_1 є інше нерухоме майно, яким вона фактично володіє та має можливість там проживати.

Також зазначав, що дискредитуванням та приниження ОСОБА_2 , зневажливим до нього ставленням останньому завдано й моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд:

- виселити ОСОБА_1 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні вказаним будинком шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням та земельною ділянкою;

- вселити ОСОБА_2 в будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а також стягнути судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року у складі судді Дубас Т. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено; у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що первісний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за недоведеністю, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів придбання житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 саме за кошти подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Позивачкою не доведено факту наявності у неї та її чоловіка ОСОБА_5 станом на 2012 рік необхідної суми коштів для придбання спірного нерухомого майна, а посилання на те, що вони з чоловіком ОСОБА_5 були учасниками/засновниками ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт» спростовується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого засновником 100 % частки статутного капіталу вказаного підприємства є ТОВ «Юридична компанія «Енгросс».

Крім того, позивачкою не доведено, що між її померлим чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_2 існувала домовленість щодо оформлення на останнього спірного житлового будинку та земельної ділянки, які придбані за кошти подружжя, відповідні примітки відсутні також у договорах купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 20 вересня 2012 року, жодних заяв нотаріусу з цього приводу не надавалось. Договори купівлі-продажу від 20 вересня 2012 року підписані сторонами без будь-яких зауважень, а тому відсутні підстави для визнання оспорюваних договорів частково недійсними в частині покупця та переведення прав покупця за цими договорами з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає з осені 2012 року, сплачує витрати на утримання будинку та інші обов`язкові платежі, тобто має тривалий зв`язок із спірним житлом. ЇЇ сім`я також проживає у вказаному будинку та перебуває на обліку як багатодітна. Власник спірного житлового будинку ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, проте суду не надано належних та допустимих доказів щодо чинення ОСОБА_2 перешкод з боку ОСОБА_1 у користуванні його власністю, як і не надано доказів про відмову відповідачки виїхати зі спірного житлового будинку, тому суд вважав звернення ОСОБА_2 з вказаним позовом передчасним.

Також суд зазначив, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, то і похідна вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року до участі у розгляді справи залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 24 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кульбіч-Калбуковою С. А., задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н. О., про переведення прав покупця на житловий будинок та земельну ділянку, визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними в частині покупця - змінено й викладено мотивувальну частину рішення суду у редакції цієї постанови.

Апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н. О., про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди закрито.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що сторонами оспорюваних (в частині) договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20 вересня 2012 року є ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), проте суд першої інстанції вирішив спір за участю однієї сторони правочинів - ОСОБА_2 , тобто за неналежного суб`єктного складу учасників справи, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 .

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , апеляційний суд посилався на приписи статті 1219 ЦК України, відповідно до яких процесуальне правонаступництво не допускається у справах з позовом, вимоги за яким тісно пов`язані із особою позивача (спадкодавця), та виходив з того, що зустрічні вимоги про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди є такими, за якими процесуальне правонаступництво не допускається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2023 року в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинський районний суд м. Києва від 21 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н. О., про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди, й передати справу, в цій частині, на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17, від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); недослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2023 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 369/4451/20 із Києво-Святошинського районного суду м. Києва.

У вересні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, закриваючи апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_4 , апеляційний суд не зазначив, на підставі якої правової норми зроблено висновок про неможливість процесуального правонаступництва ОСОБА_4 за вимогами зустрічного позову ОСОБА_2 .

Вказує, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом щодо майна померлого ОСОБА_2 , зокрема й спірного житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вважає, що зустрічний позов стосується права володіння та користування нерухомим майном, власником якого є ОСОБА_4 , а відтак ці правовідносини допускають правонаступництво.

Доводи особи, яка продала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Зарубіної Т. М., в якому зазначено, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в частині закриття апеляційного провадження немає, оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права; просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду- без змін.

Звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції навів правове обґрунтування закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з посиланням на відповідні правові норми.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 лютого 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб (а. с. 15, т. 1).

11 серпня 2012 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено попередній договір про укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Мурзак С. О. та зареєстровано в реєстрі за № 1016 (а. с. 12-13, т. 1).

Відповідно до пункту 1 вказаного договору у строк до 20 вересня 2012 року продавець зобов`язується передати у власність покупця за договорами купівлі продажу, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0, 1017 га, кадастровий номер :01:018:0228, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 4 вказаного договору сторони домовились, що продаж житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки буде вчинено за 2 917 445 грн, що на день укладення цього договору становить 365 000 дол. США.

Пунктом 6 вказаного договору визначено, що при укладені цього договору покупець сплачує продавцю передоплату у вигляді авансу у розмірі 159 860 грн, що на день укладення цього договору становить 20 000 доларів США.

Відповідно до пункту 7 вказаного договору сторони домовились, що при укладенні основних договорів сума, яка підлягатиме передачі покупцем продавцю, буде зменшена на суму виданого за цим договором авансу.

11 серпня 2012 року ОСОБА_5 складено нотаріально посвідчену заяву про надання згоди дружині ОСОБА_1 на укладання попереднього та основних договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 14, т. 1).

20 вересня 2012 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею, 0, 1017 га, кадастровий номер :01:018:0228, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Коряковою Н. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1248 (а. с. 25, т. 1).

Відповідно до пункту 5 вказаного договору продаж земельної ділянки вчиняється між сторонами за 197 200 грн. Вказану суму грошей покупець сплатив, а продавець отримав повністю до підписання цього договору.

У відповідності до пункту 10 вказаного договору право власності на земельну ділянку виникає з моменту реєстрації цього права.

Крім того, 20 вересня 2012 року між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Коряковою Н. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1244 (а. с. 27, т. 1).

Відповідно до пункту 3 вказаного договору продаж житлового будинку з надвірними будівлями вчиняється між сторонами за 1 290 600 грн.

У відповідності до пункту 6 цього договору право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору.

Пунктами 12, 13 вказаних договорів сторони підтвердили, що їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, договори спрямовані а реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, договори не носять характеру фіктивного та удаваного правочинів.

Згідно з довідкою від 06 квітня 2020 року № 061/184Д, виданою директором ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», сума доходу товариства у 2012 році, включаючи ПДВ в гривні, склала 20 186 986, 61 грн( а. с. 29, т. 1).

Згідно з довідкою від 07 квітня 2020 року № 061/187Д, виданою директором ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», ОСОБА_5 дійсно був співробітником цього товариства, на якому працював з 26 грудня 2011 року по 15 лютого 2020 року на посаді провідного інженера з стандартизації - керівника проектів і програм, звільнений у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 32, т. 1).

Згідно з довідкою від 07 квітня 2020 року № 061/186Д, виданою директором ТОВ «Орган з сертифікації «Промстандарт», ОСОБА_1 є співвласником цього підприємства, на якому працює з 05 січня 2012 року по час видачі довідки (а. с. 33, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а. с. 19, т. 1).

Згідно даних свідоцтва про народження НОМЕР_1 батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_2 ( а. с. 20, т. 1).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07 квітня 2020 року № 727, виданою ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 (уповноважений власник, співвласник, наймач), ОСОБА_10 (син), ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_11 (син), ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_12 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_13 (син), ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 65, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду в частині закриття апеляційного провадження не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (частина перша статті 46 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Суди встановили, що у травні 2020 року адвокатом Петренко С. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано зустрічну позовну заяву, в якій заявлено вимоги про виселення ОСОБА_1 із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , усунення перешкод у користуванні вказаним житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням та земельною ділянкою за вказаною адресою, вселення ОСОБА_2 в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залучено в порядку правонаступництва після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Питання про закриття апеляційного провадження врегульоване ЦПК України, який визначає підстави та порядок закриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Інших підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою процесуальним законом не передбачено.

Водночас згідно з пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За змістом зазначеної правової норми провадження у справі підлягає закриттю лише у випадку, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з тих підстав, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі за зустрічним позовом, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, оскільки стосуються захисту його особистих немайнових прав, які відповідно до пункту 1 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини, апеляційний суд, не врахував, що у зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 посилався на те, що підставою для звернення до суду з позовом є порушення його прав, як власника, на володіння та користування належним йому нерухомим майном - житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , тобто зустрічні позовні вимоги зводяться до захисту його порушених майнових прав, а отже правовідносини допускають правонаступництво.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження.

У контексті наведеного обґрунтованими є доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної постанови суду апеляційної інстанції в частині закриття апеляційного провадження, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині закриття апеляційного провадження, а справа і цій частині - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції розподілу судових витрат не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2023 року в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинський районний суд м. Києва від 21 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Корякова Надія Олексіївна, про виселення без надання іншого жилого приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди - скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович