Справа № 305/2734/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Гедзик Василь Миронович, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гедзик В.М., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 08.09.2020 між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області у справі №305/106/23, шлюб між сторонами розірвано. Син проживає та надалі проживатиме разом з матір`ю. Батько дитини проживає окремо та належним чином не дбає про дитину. Хоча зобов`язаний та здатний робити це, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою. Не має інвалідності та хронічних захворювань, інших дітей та сім`ї на утриманні також не має. Працює охоронцем в гірськолижному курорті «Буковель» та отримує дохід. Вказує на те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, оскільки має постійний дохід, а також у нього відсутні будь які витрати, які б були важливішими ніж витрати на його дитину.

Посилаючись на зазначене та на норми СК України, що регулюють дані правовідносини, просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Рахівського районного суду від 05 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку з недоведеністю. Зокрема, суд вважає, що позивачка не довела факт проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, а також те, що відповідач не проживає окремо від сім`ї та не надає матеріальної допомоги на утримання їх сина.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гедзик В.М., подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки відмова у задоволенні позову про стягнення аліментів є позбавленням права дитини на достатній та необхідний розвиток. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданих позивачкою щодо місця проживання дитини. Не звернув уваги на те, що сторони зареєстровані та проживають за різними адресами. Позивачкою були надано докази проживання дитини разом з нею. Посилаючись на зазначене, просила суд апеляційної інстанції ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше а розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 08 вересня 2020 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено актовий запис №4 (а.с. 12).

Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 від 28.07.2021 (а.с.15).

Відповідно до довідок Ясінянської селищної ради про реєстрацію місця проживання особи №633 від 02.09.2021 та №451 від 05.08.2021, встановлено, що станом на 05.08.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10, 11).

Місце реєстрації ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , що стверджується копією паспорту відповідача та відповіддю №325651 від 16.11.2023 з ЄДДР на запит суду (13-14,17).

У рішенні суд першої інстанції зазначає, що стороною позивача жодних доказів на підтвердження того, що шлюб між сторонами розірвано не надано.

Разом з тим, позивачка і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі зазначила, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.02.2023 у справі № 305/106/23.

З вказаного рішення також вбачається, що ОСОБА_2 серед підстав позову про розірвання шлюбу, зокрема, зазначив, що сторони припинили проживати разом та не ведуть спільного господарства (абзац 2 описової частини рішення від 20.02.2023 у справі № 305/106/23).

Відтак, перевіривши відомості в ЄДРСР, суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.02.2023 року шлюб між сторонами розірвано за позовом ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Ст.51 Конституції Українитаст.180 Сімейного кодексу України(далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно зі ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Отже, аліменти - це кошти необхідні для забезпечення дитини усім необхідним для проживання та повноцінного розвитку, а тому встановивши розмір доходу батька дитини (платника аліментів) чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини, враховувати обов`язок щодо утримання дитини обома батьками і виходячи з цього визначати розмір аліментів.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина сторін проживає разом з матір`ю, так як ОСОБА_2 є її батьком та на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їхньої дитини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та, залишивши поза увагою наведене вище, необгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів.

При визначенні судом частки від заробітку (доходу) платника аліментів, за відсутності будь-яких доказів про доходи відповідача, колегія суддів приймає до уваги, що при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У контексті наведених обставин, наявних в матеріалах справи доказів, правових норм, що регулюють дані правовідносини, обов`язку обох батьків утримувати дитину, наявні правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гедзик Василь Миронович, задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий :

Судді: