Провадження № 2-о/161/456/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Авдійчук О.А.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Шульгана Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.07.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами окремого провадження і справу призначено до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в частині першій якої визначено перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, а частиною другою цієї ж статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Як зазначено заявником у заяві, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідно йому з метою для набуття права належного захисту прав доньки та реалізації своїх соціальних прав, пов`язаних із самостійним вихованням дитини, а також для визнання його до належності до категорії осіб, яким дозволяється виїзд за межі території України.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі№201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) зроблено висновок про те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене заявником , не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини без розгляду, роз`яснивши йому право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до суду із позовною заявою про захист прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 294 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 01 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк