КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 жовтня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/41464/23

Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12025/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - задоволено.Визнано за ОСОБА_2 право власності на (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_2 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 6 710,00 грн., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 1 Київське РУ ТВБВ 10026/0162 РМ 2341 від 08 листопада 2023 року (а.с. 94-99).

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2024 року.

Не погодившись з рішенням районного суду, 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою (а.с. 107).

13 травня 2024 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 14 травня 2024 року передана судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали(а.с. 110-111).

03 липня 2024 року від ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду надійшла на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 17 травня 2024 року нова редакція апеляційної скарги, в якій уточнено в прохальній частині, в якому саме рішенні суду змінити мотивувальну частину та зазначено, в чому саме полягає неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, в рішенні суду, разом із копіями скарги та доданими письмовими матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі та з зазначенням відомостей про щодо електронного кабінету у скаржника (а.с. 120-123).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 липня 2024 року продовжено строк ОСОБА_1 для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали (а.с. 126-127).

Апелянту на виконання вимог вказаної ухвали слід було направити до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 20 130,00 грн.

09 серпня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору (а.с. 129-132). На обґрунтування клопотання зазначала, що має інвалідність, а також скрутне матеріальне становище, відтак, на підставі ч. 1,2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просила звільнити від сплати судового збору чи зменшити розмір судового збору до 1500,00 грн. До клопотання ОСОБА_1 долучила відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30 липня 2024 року (а.с. 130), довідку про доходи № 761796, видану ОСОБА_1 Пенсійним фондом України (а.с. 131), довідку до акта огляду МСЕК (а.с. 132).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року відмолено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року. Продовжено строк ОСОБА_1 для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали (а.с. 135-136).

Зазначено, що апелянту на виконання вимог цієї ухвали слід направити до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 20 130,00 грн.

Згідно з супровідним листом Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року копію ухвали для виконання було направлено ОСОБА_1 на поштову адресу: АДРЕСА_2 та представнику ОСОБА_4 на поштову адресу: АДРЕСА_3 (а.с. 137).

20 вересня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами цивільної справи, в тому числі з ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року, про що в матеріалах справи є розписка про ознайомлення (а.с. 138).

Відтак, останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги було 25 вересня 2024 року.

Так, 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 направила повторно до Київського апеляційного суду заяву про зменшення розміру судового збору і встановлення розстрочки його сплати (а.с. 139-145), в якому просила звільнити її від сплати судового збору, або щонайменше значно зменшити його розмір до 1 211,20 грн. і розстрочити сплату цієї суми до одного місяця або постановлення апеляційним судом рішення за її апеляційною скаргою та відкрити апеляційне провадження у даній справі. При цьому, просила врахувати, що вона не оскаржує резолютивну частину оскаржуваного рішення, яка має вартісну оцінку, а лише частину мотивів в описовій та мотивувальній частині рішення, тобто нею оскаржується нематеріальна частина судового рішення, а також, що в матеріалах справи апелянт подавала документи про відсутність у неї доходів, достатніх для сплати судового збору, а також, що її судові витрати на оплату послуг адвоката за підготовку та подання апеляційної скарги очікуються в розмірі 5000 грн., які вона також має сплатити після набрання чинності рішення апеляційного суду (а.с. 139-140).

До клопотання ОСОБА_1 долучила відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 18 вересня 2024 року (а.с. 142), довідку про доходи № 872524, видану ОСОБА_1 Пенсійним фондом України (а.с. 141), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якій зазначено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вказаних парламентів пошуку ( ОСОБА_1 ) відомості відсутні (а.с. 143), Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с. 144).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч. 3 ст. 136 ЦПК України).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Надані апелянтом відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового зборуза період з 3 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 року та довідка про доходи № 872524 з Пенсійного фонду України за 2024 рік, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якій зазначено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вказаних парламентів пошуку ( ОСОБА_1 ) відомості відсутні (а.с. 143), не дають підстав для об`єктивного висновку суду про неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки апелянт не надала доказів розміру річного доходу за попередній календарний рік чи будь-яких інших належних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору, зокрема, доказів відсутності рухомого та нерухомого майна, а також не навела інших умов, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі подання апеляційної чи касаційної скарги не щодо резолютивної частини судового рішення, а у зв`язку із запереченнями заявника стосовно мотивів, з яких виходив суд під час прийняття оскаржуваного рішення, суду слід враховувати, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», якими встановлено ставки судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги, визначення розміру судового збору не залежить від того, з якою саме частиною судового рішення - мотивувальною чи резолютивною - не погоджується особа, яка подала апеляційну чи касаційну скаргу. У разі якщо рішенням суду вирішено різні вимоги, наприклад, майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для відповідних вимог.

Відтак, враховуючи, що апелянт не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності коштів на сплату судового збору або доказів наявності пільг, передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд не вбачає підстав для задоволення повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору і встановлення розстрочки його сплати.

При цьому, апелянтом станом на 04 жовтня 2024 року не надано до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 20 130,00 грн.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у тому числі цікавиться рухом справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини зазначав, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, застосування положень ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору і встановлення розстрочки його сплати за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року - визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова