Справа №355/110/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Березанської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Березанської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому вказали, що вони є законними представниками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була передана їм на виховання та спільне проживання розпорядженням Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 04.08.2020 року як така, що позбавлена батьківського піклування.

23. 09. 2022 року рішенням виконкому Березанської міської ради Київської області № 105 на базі їх прийомної сім`ї створено дитячий будинок сімейного типу, де на даний час мешкає ОСОБА_4 . Мати дитини - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_3 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області засуджений до 7 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 121 КК України за те, що своїми умисними діями позбавив життя мати дитини. Вважали, що після звільнення відповідача з місць позбавлення волі його присутність може привести до психологічного травмування дитини та неможливості належного дотримання її фундаментальних прав. За весь час перебування дитини у їх сім`ї ОСОБА_3 жодного разу не звертався до них, життям дитини не цікавився. Крім того, сім`я ОСОБА_5 перебувала під соціальним супроводом з 2020 року у зв`язку з неналежними санітарно - гігієнічними умовами проживання дитини, усі члени родини схильні до вживання спиртних напоїв, вихованням дітей не займаються. ОСОБА_3 свідомо не виконував свої батьківські обов`язки, нехтував дитиною, до її долі, виховання і духовного розвитку проявляв байдужість, не піклувався про її здоров`я, що негативно вплинуло на моральний стан дитини.

На підставі викладеного, просили суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Баришівського районного суду Київської області 07 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 04 червня 2024 року позивачі подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що оскаржуване рішення вважають незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказують на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянти просили апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 12.09.2024 року, з`явилися позивачі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі розпорядження Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 04. 08. 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передана прийомній ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на виховання та спільне проживання як така, що позбавлена батьківського піклування.

Правовими підставами передання дитини у прийому сім`ю були ті, що мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_3 утримується під вартою з 20.06.2020 року.

Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 від 24.06.2020 року, копією вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 05. 05. 2023 року, згідно з яким ОСОБА_3 засуджений до 7 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 121 КК України, на даний час вирок законної сили не набрав.

Рішенням виконкому Березанської міської ради Київської області № 105 від 23. 09. 2022 року на базі прийомної сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 створено дитячий будинок сімейного типу, де на даний час мешкає малолітня ОСОБА_4 та інші діти, позбавлені батьківського піклування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що відповідач заявив про намір виховувати та утримувати дитину після звільнення з місць позбавлення волі, тому наразі звернення з таким позовом є передчасним, і вирішувати питання про позбавлення відповідача батьківських прав можливо лише після його звільнення та встановлення обставин, які б доводили його не бажання виконувати свої обов`язки як батька.

20 червня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому він просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів та позбавити його батьківських прав.

Вказана заява надійшла до суду через Державну установу «Київський слідчий ізолятор», де утримується відповідач, у зв`язку з чим у суду не виникає сумніву щодо авторства такої заяви.

Фактично вказану заяву з процесуальної точки зору суд вважає заявою про визнання позову.

Відповідно до вимог ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів іншої особи, підстав для відхилення такої заяви суд не вбачає.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини 1 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Хоча позбавлення батьківських прав і є надзвичайною мірою, відповідач своєю заявою про визнання позову фактично підтвердив обґрунтованість твердження позивачів щодо відсутності й нього намірів належного здійснення догляду за дитиною в майбутньому.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Згідно з положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення про задоволення позову, сплачений позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі по 3058, 00 грн підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 травня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 3 058 (три тисячі п`ятдесят вісім ) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 3 058 (три тисячі п`ятдесят вісім) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько