Справа №672/810/24
Провадження №2-др/672/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

03 жовтня 2024 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка заяву про стягнення судових витрат у цивільній справі №672/810/24 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 17.09.2024 у задоволенні позову ТДВ "СГ "Оберіг" до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу було відмовлено.

Однак при написанні рішення, судом не було вирішено питання про судові витрати за клопотанням представника відповідача та було визначено дату окремого судового засідання для вирішення даного питання.

В поданій суду заяві представник відповідача просить стягнути з позивача

понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 13500 грн., вважає їх належним чином підтвердженими.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 13500 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду письмові заперечення на заяву представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, заперечує проти задоволення вказаної заяви.

В підтвердження своєї позиції посилається на ненадання представником відповідача опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; зазначає про відсутність у договорі про надання правової допомоги переліку конкретних послуг, які мав надавати адвокат; вказує про відсутність у договорі про надання правової допомоги істотної умови - ціни договору; посилається на не співмірність витрат на правову допомогу із ціною позову.

У відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин, з врахуванням того, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе провести дане судове засідання у їх відсутності.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого.

Судом об`єктивно встановлено, що представник відповідача ОСОБА_2 подав до матеріалів наступні копії: ордер на надання правової допомоги від 14.08.2024; договір про надання правничої допомоги б/н від 12.07.2024; акт про надання правової допомоги від 20.09.2024, у якому відображено вид наданих послуг та їх вартість, також остаточна сума, що підлягає до сплати - 13500 грн. (а.с.120-121, 123).

П.3 ч.1 ст.270 ЦПК України визначено, що: Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу входять до судових витрат і розподіляються між сторонами на загальних підставах в силу ст.137, 141 ЦПК України.

П.2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у позові інші судові витрати покладаються на позивача.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Докази про сплату судових витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Адвокатом Афадєєвим В.В. в поданому відзиві на позов було зроблено заяву про подання ним доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду з приводу понесених його довірителем витрат на правничу допомогу.

Отже, загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги (попередня консультація, подання заяви та ознайомлення з матеріалами справи. підготовка та подання відзиву. підготовка та подання додаткових пояснень, участь у судових засіданнях) становить 13500 грн. 00 коп.

При цьому судом враховується, що після надходження позову до суду 29.07.2024, розгляд даної справи було проведено у порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про відповідний (невисокий) рівень складності справи, рішення у справі було ухвалено 17.09.2024, у справі відбулось два судових засідання, під час яких заслуховувались позиції сторін, досліджувались письмові докази, тощо.

Суд не погоджується із твердженнями представника позивача про те, що факт ненадання представником відповідача опису робіт (наданих послуг) є підставою для відмови у їх відшкодуванні, який посилається при цьому на правову позиція. висловлену ВС у постанові від 20.07.2021 №922/2604/20.

З акту про надання правової допомоги досить детально вбачається той перелік послуг, який був наданий адвокатом відповідачу.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в аналогічній постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18, про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. (Постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) - https://reyestr.court.gov.ua/Review/107706741).

Безпідставними суд вважає і твердження представника позивача, що наданий суду договір про надання правової допомоги від 12.07.2024 не містить переліку послуг, які повинен надати адвокат.

Таке твердження цілком спростовується п.1.1 вказаного договору, де такий перелік послуг вказаний. Бажання представника позивача побачити у вказаному договорі деталізований перелік послуг (без узагальнюючих термінів) не ґрунтується на вимогах закону.

Також суд відхиляє твердження представника позивача щодо обов`язковості зазначення у договорі про надання правничої допомоги ціни договору, як обов`язкової істотної умови.

Так, договір про надання правової допомоги від 12.07.2024 містить п.3.1. де вказано, що вартість послуг Виконавця визначається у актах про надання правової допомоги, які підписуються сторонами.

За змістом частин 1, 4 ст.632 ЦК ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

На аналогічну норму звернув увагу і ВС у справі № 903/868/21, Постанова, від 25.07.2022.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таких висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Суд, оцінюючи вартість послуг з правничої допомоги, виходить із такого.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 визначено наступне: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

Суд в цілому погоджується із тим, що наданий представником відповідача обрахунок витрат на правничу допомогу є обґрунтованим. Проте вважає завищеною вартість надання окремих послуг, як подання клопотання та ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (при тому що матеріали позову є незначними за обсягом: позов з додатками 27 стор., з яких частина типові документи, які не мають доказового значення, і вказана інформація переважною мірою була відома відповідачу, а отже і мала б бути озвучена (надана) адвокату при попередній консультації; вартість написання відзиву та додаткових пояснень відповідно в сумі 6000 грн. та 2500 грн., при тому що обсяг даних документів досить співмірний (7 стор. та 4 стор).

Разом з тим, суд бере до уваги і ту обставину, що не зважаючи на спрощений порядок розгляду вказаної справи із врахуванням виключно такого критерію, як ціна позову, даний спір не є типовим чи звичайним щодо якого існує напрацьована і стала судова практика, а тому він потребував для представника відповідача прикладення відповідних інтелектуальних зусиль в частині аналізу законодавства та висловлення позиції.

З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт, враховуючи значення вказаної справи для сторін, середній рівень цін на аналогічні послуги на ринку юридичних послуг, суд приходить до висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 десять тисяч грн. 00 коп. (10000 грн. 00 коп.) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , 03040, вул. Васильківська 14 м. Київ.

Представник позивача: Алєксєєв Владислав Вячеславович, заступник керівника юридичного управління товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», 03040, вул. Васильківська 14 м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Афадєєв Віталій Вікторович, 29000, вул. Героїв Маріуполя 5 оф.320 м. Хмельницький.

Суддя: