Ухвала

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 522/9431/21

провадження № 61-5775ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якому просив суд відшкодувати моральну шкоду

у частковому розмірі - 120 000,00 грн; 1 892,10 грн - надмірно сплачений судовий збір; 13 000,00 грн - вартість мопеду; 1 700,00 грн накладних витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду

м. Одеси від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 9 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 4 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 7 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року визнано неподаною та повернено заявнику.

8 лютого 2024 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року визнано неподаною та повернено заявнику.

12 лютого 2024 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року залишені без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року повернено заявнику.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 через засоби електронного поштового зв`язку повторно подав до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Заявнику необхідно було протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку

на касаційне оскарження та надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також подати до суду нову редакцію касаційних скарг, в яких зазначити, які саме судові рішення і яких саме судів оскаржує заявник у касаційному порядку. Також заявникові вказано на те, що клопотання особи, яка подає скаргу, повинні бути викладені відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Оскільки заявник не викладає в касаційних скаргах, в чому полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, то йому також вказано, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої

статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того,

в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

За таких обставин заявнику необхідно було подати до Верховного Суду виправлені касаційні скарги, оформлені у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України,

та надати копії цих скарг відповідно до кількості учасників справи.

Заявникові роз`яснено, що якщо він не подасть у зазначений строк до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження

та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку,

це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Касаційний суд надіслав копію ухвали Верховного Суду від 20 травня

2024 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену ОСОБА_1 в касаційній скарзі.

Копію ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 отримав

15 липня 2024 року,що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на вручення заявникові копії ухвали про залишення касаційних скарг без руху 15 липня 2024 року, останнім днем для усунення недоліків касаційних скарг було 25 липня 2024 року.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК Україна учасники судового процесу

та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, заявник звертався з касаційними скаргами на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 року вже декілька разів; вказані скарги були повернуті заявникові з підстав невиконання ухвал Верховного Суду про залишення касаційних скарг без руху, зокрема, як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 11 березня

2024 року, у заяві про невідповідність висновків суду матеріалам справи заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, однак не надав обґрунтованого клопотання про поновлення процесуального строку, яке було б підтверджено належними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України особа має право протягом десяти днів з дня вручення її ухвали про залишення касаційної скарги без руху звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку

на касаційне оскарження. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений

строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Отже, заявникові було відомо про недоліки касаційних скарг та спосіб їх усунення, тому він мав достатньо часу скористатися правом подати до суду відповідні матеріали на усунення недоліків касаційних скарг, але таким правом

не скористався, і, таким чином, станом на 14 серпня 2024 року не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року, зокрема не подав у зазначений строк до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску такого строку.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного

в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження

№ 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - в разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції увідкритті апеляційного провадження - в разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодострокувчинення певних процесуальних дій та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних

у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку,

слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

Такий висновок застосовний і при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які, в основному, є уніфікованими.

Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС України та ЦПК України

є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.

Так само є уніфікованими і підстави відмови у відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.

Тому при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК України у контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності поданої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Оскільки заявникнедоліки касаційних скарг у визначений судом строк не усунув

та із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження не звернувся, вказане свідчить про невиконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами

ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси

від 6 квітня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2023 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська