Провадження № 2-др/127/137/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвеєвій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Жовміра Олександра Васильовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарантжилбуд-4», ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарантжилбуд-4», ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Ухвалою суду від 04.09.2024 позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
На обґрунтування поданої заяви представник відповідача зазначив, що в судовому засіданні, яке відбулося 04.09.2024 судом винесено ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а саме у зв`язку з повторною неявкою позивачів у судове засідання. Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Ухвалою суду від 27.09.2024 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
07.10.2024 представник позивача ОСОБА_4 адвокат Мишковська Т.М. подала на адресу суду клопотання, згідно якого просила відмовити в задоволенні заяви представника відповідача в повному обсязі, оскільки відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. При цьому, залишення заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. На підставі викладеного просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, при цьому, у разі якщо суд дійде іншого висновку, просила зменшити розмір заявлених судових витрат до 1000,00 грн, оскільки представником відповідача, у першій заяві по суті заявлялись витрати на правничу допомогу в розмірі у значно меншому, ніж вказано у Заяві від 18.09.2024.
Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд заяви належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому заяву підтримав та просив судове засідання проводити за його відсутності.
Представник позивача ОСББ «Гарантжилбуд-4»- адвокат Кізік Г.В. подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В задоволенні заяви про винесення додаткового рішення просила відмовити.
Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Мишковська Т.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, Щодо задоволення заяви про розподіл судових витрат заперечує з підстав, викладених письмово 03.10.2024.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що наявні підстави для задоволення вимог заяви частково, за наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За змістом ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.
Згідно із ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено ч.5 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Так, ухвалою суду від 04.09.2024 залишено без розгляду позов ОСОБА_2 , яка діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарантжилбуд-4», ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд враховує те, що позивачі, звернувшись до суду з позовом, створили відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги з адвокатом Жовмір О.В., який у свою чергу приймав участь в розгляді цивільної справи, зокрема у судових засіданнях, подавав відповідні заяви з процесуальних питань та по суті справи, однак подальше залишення позову без розгляду під час розгляду справи по суті свідчить про те, що ініціатори позову вчинили необґрунтовані дії щодо добросовісного користування процесуальними правами та належного виконання обов`язків (сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи), що в свою чергу породжує дисбаланс інтересів сторін.
З огляду на викладене, суд переконаний, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, є ознакою необґрунтованих дій зі сторони ініціатора позову та надає відповідачу право на компенсацію витрат на правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.
Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачем відповідачеві, суд виходить із наступного.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).
На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача долучено до матеріалів заяви наступні докази:
- копія угоди про надання правничої допомоги №б/н від 01.10.2021;
- копія угоди про надання правничої допомоги № б/н від 01.10.2022;
- копія угоди про надання правничої допомоги № б/н від 01.10.2023;
- акт №1 прийому передачі виконання робіт (наданих послуг) згідно договору від 01.10.2021;
- акт №2 прийому передачі виконання робіт (наданих послуг) згідно договору від 01.10.2022;
- акт №3 прийому передачі виконання робіт (наданих послуг) згідно договору від 01.10.2023;
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішеннях Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
При цьому, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, беручи до уваги те, що розгляд справи по суті спору фактично не відбувся, оскільки позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 75 000,00 грн, є завищеними, а тому стягненню з позивачів підлягають витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн, оскільки саме такий розмір витрат, на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та є обґрунтованим.
Також суд приходить до висновку про те, що клопотання сторони відповідача в частині стягнення витрат, пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи та оціночно-будівельної експертизи, призначених на підставі ухвали суду від 28.09.2022 у розмірі 6700,00 грн є обґрунтованим, доведеним стороною відповідача та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 141, 142, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарантжилбуд-4», ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень- задовольнити частково.
Стягнути в рівних частках з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарантжилбуд-4», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати, пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи та оціночно-будівельної експертизи в розмірі 6700,00 (шість тисяч сімсот гривень) по 3350 грн (три тисячі триста п`ятдесят гривень) з кожного.
В задоволенні інших вимог заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.10.2024.

Суддя О.О. Жмудь