РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Максимовської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

встановив:

05 листопада 2021 року позивач, КП «Харківські теплові мережі», звернувся у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 82306,26 грн., 3% річних у сумі 1647,13 грн., інфляційних витрат у сумі 3625,91 грн., а також судового збору у сумі 2270 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідачів утворилась заборгованість, що є порушенням вимог п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, № 1875-IV від 24.06.2004 р., п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.12.2023 позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.07.2012 року по 30.09.2021 року в загальній сумі 87579,30 грн., а також судовий збір у розмірі 2270 грн. по 1135 грн. з кожного.

31.05.2024р. до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 15.12.2023р. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що не була повідомлена про час розгляду справи, дізналась про наявність рішення після повідомлення державної виконавчої служби. Також судом не враховано, що вона не є споживачем послуг КП «ХТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , просила поновити строк на перегляд заочного рішення суду, оскільки рішення суду не отримувала..

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 червня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.12.2023р. за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки невідомі, про час дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Ципліцький Д.О. в судове засідання не з`явились, останній через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також без участі відповідача ОСОБА_2 . У відзиві на позовну заяву адвокат Ципліцький Д.О. зазначив, що у кв. АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_1 , яка є сусідкою ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті ОСОБА_2 та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.05.2024. Отже, ОСОБА_2 не є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у кв. АДРЕСА_2 . Отже, обов`язку сплачувати за комунальні послуги та відшкодовувати наявну заборгованість за опалення та гарячу воду у ОСОБА_2 не могло виникнути взагалі. ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, оскільки зв`язку з квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , не має, відповідно в неї відсутня заборгованість перед позивачем.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

При зверненні до суду 05.11.2021 з позовом, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 11.10.2021, зі змісту якої вбачалось, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 25.09.2024 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому відповідач ОСОБА_2 , з 07.04.2011 зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданому на ім`я останньої, а також відомостями, зазначеними в довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 25.09.2024 року.

З відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито на ім`я ОСОБА_1 , залишок боргу за період з липня 2012 року по вересень 2021 року становить 82306, 26 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Як убачається з матеріалів справи, КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідач ОСОБА_1 , в свою чергу, споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

За правилами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Ураховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житловою-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, прийнятій у справі №6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року, прийнятій у справі №176/456/17 (провадження № 61-63св18).

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 18 «правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги визначені вимогами ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Згідно з пунктом 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються, і не оплачувати їх.

За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Це узгоджується з положеннями ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідача ОСОБА_1 є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилвсь від послуг, які надавало їй КП «Харківські теплові мережі», то в неї виник обов`язок сплатити ці послуги.

Правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорювано право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як убачається зі змісту положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг КП «Харківські теплові мережі» шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_2 на її ім`я.

Доказів того, що послуги відповідачу ОСОБА_1 не надавались, що остання не користувалась наданими послугами і потреби в таких послугах не мала, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг за опалення та гарячу воду в період з 01.07.2012 року по 30.09.2021 у розмірі 82306, 26 грн.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

В даному випадку правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

У зв`язку із простроченням відповідачем ОСОБА_1 сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 3625,91 грн. інфляційні втрати та 1647,13 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з заборгованості за опалення та гарячу воду, інфляційних втрат та 3% річних, в загальній сумі 87579,30 грн.

В задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

Однак, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у справах з подібними правовідносинами: у постанові від 04 жовтня 2023 року (справа № 567/178/22, провадження № 61-2558св23), від 25 вересня 2023 року (справа № 641/5425/21, провадження № 61-2699св23).

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та гарячу воду, яка виникла в період з 01.07.2012 по 30.09.2021 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, як зазначено вище, відповідач з ОСОБА_2 з 07.04.2011 зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 , в підтвердження чого її представником адвокатом Ципліцьким Д.О. надано наступні докази: паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію відповідача за вказаною адресою, а також довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 25.09.2024 року

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено обставин, що відповідач ОСОБА_2 користувалася послугами, що надавалися КП «Харківські теплові мережі» в період з 01.07.2012 по 30.09.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даній справі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до неї.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2270 грн.,

Керуючись ст.ст.10-13,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 11, 526, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» ( м. Харків вул. Мефодіївська, 11, ) заборгованість за опалення та гарячу воду в сумі 87579,30 грн., а також судовий збір в сумі 2270 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна