Справа №751/2799/24
Провадження №2/751/1000/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняРак Я.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 751/2799/24
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
прозміну способу стягнення аліментів
учасники справи та представники:
позивачка та її представник не з`явились
відповідачне з`явився

В С Т А Н О В И В:

25.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які було визначено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2021 року у справі № 750/613/21, шляхом стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 06.11.2018 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.02.2021 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. На сьогоднішній день вказаний розмір аліментів є недостатнім для матеріального забезпечення всіх необхідних потреб дитини відповідного віку, а доходів позивача не вистачає. Позивачу відомо, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому має фінансову можливість здійснювати утримання дитини у більшому розмірі ніж 2000 грн.

У судове засідання позивачка та її представник адвокат Кулініч К. В. не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, розгляд справи двічі був відкладений за заявою представника позивача, 04.10.2024 до суду надана заява від представника позивача про розгляд справи без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, один раз звертався з заявою про відкладення розгляду справи, 04.10.2024 надав письмову заяву, відповідно до якої просить прийняти до уваги, що на даний час він має іншу сім`ю та малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні та просить відмовити в задоволенні позову, відзиву до суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.7).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.02.2018, справа № 750/613/21, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 25.01.2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-16).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 06.11.2018 Чернігівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 06 листопада 2018 року (а.с. 11).

Відповідно до витягу з Єдиного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_5 (а.с.52).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Суд також звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Звертаючись до суду із даним цивільним позовом, позивач просить змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача шляхом зміни способу їх присудження з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача по справі мотивуючи тим, що суми аліментів не вистачає для дитини, відповідач є військовослужбовцем ЗСУ та має фінансову можливість здійснювати утримання дитини у більшому розмірі. При цьому позивач всупереч зазначених норм закону не надала суду жодних належних доказів щодо поліпшення матеріального становища відповідача та його спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно або погіршення її матеріального становища.

Пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, позивач та її представник не надали суду жодних доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань (інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів), можливості сплачувати аліменти в частці від щомісячного доходу відповідача, зміни їх сімейного стану тощо, хоча це є її процесуальним обов`язком. Також позивач та її представник не зверталась до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримати, а тому суд приходить до висновку, що дані обставини не є доведеними позивачем, які б слугували підставою для зміни способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Зміна базових економічних показників, не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки, установлений судом раніше спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі, передбачає механізм збільшення суми стягуваних аліментів до гарантованого законом мінімуму у разі збільшення суми розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що зазначено у ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» із змінами згідно Закону України від 03.07.2018р. № 2475-VIII.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. С. Лібстер