Справа № 357/5020/19
Провадження № 4-с/357/27/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни, стягувач: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

23.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, мотивуючи тим, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2019 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто борг за договорами позики в розмірі 25 500 доларів США та 2 000 євро. На виконання вказаного заочного рішення 10.03.2020 ОСОБА_2 було видано виконавчий лист. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2023 за заявою ОСОБА_2 поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа у справі № 357/5020/19, виданого 10 березня 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договорами позики в розмірі 25 500 доларів США та 2 000 євро. 14.06.2023 стягувач пред`явив виконавчий лист разом із вказаною ухвалою суду до примусового виконання до Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постановою головного державного виконавця Іщенко Л.А. від 16.06.2023 відкрито виконавче провадження № 72039681. В подальшому державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання рішення, в тому числі 19.06.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. 11.12.2023 головним державним виконавцем Іщенко Л.А. винесено ще одну постанову про арешт коштів боржника аналогічного змісту. Він, ОСОБА_1 , починаючи з березня 2023 року перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, зокрема, наразі переведений до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 та виконує бойові завдання на території Донецької області, що підтверджується відповідними довідками від 12 травня та 03 липня 2024 року. 29.05.2024 головний державний виконавець Білоцерківського ВДВС Іщенко Л.А. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у військовій частині НОМЕР_1 , шляхом здійснення відрахувань із суми доходів боржника у розмірі 20 % щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 112 933,41 грн та скерувала зазначену постанову до Генерального Штабу ЗСУ для її подальшого направлення до військової частини НОМЕР_1 з метою здійснення відповідних відрахувань з грошового забезпечення боржника як військовослужбовця. Таке грошове забезпечення виплачується ОСОБА_1 на банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк», що підтверджується довідкою командира та начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 .Згідно довідок AT «Ощадбанк» від 28.05.2024, відкритий на ім`я ОСОБА_1 у ТВБВ № 10026/026 поточний рахунок № НОМЕР_2 з використанням електронного платіжного засобу в тарифі зарплатний-вільний використовується для зарахування коштів заробітної плати. Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 01.07.2024№642/2645 загальна сума доходу ОСОБА_1 за місцем служби за період із січня 2024 року по червень 2024 року включно за винятком аліментів становить 127 082,42 грн. На виконання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника було накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на вищевказаному рахунку, призначеному для отримання заробітної плати, та відбулось примусове списання коштів із заробітної плати боржника в рахунок погашення арештованої суми, а саме: 14 травня 2024 року - 6 612,79 грн; 14 червня 2024 року - 20 368,74 грн; 20 червня 2024 року - 75 642,78 грн; 26 червня 2024 року - 1 542,29 грн, всього на загальну суму у розмірі 104 166,60 грн. 07.06.2024 ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі довіреності діяла його представник - дружина ОСОБА_3 , звернувся до начальника та головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС Іщенко Л.А. із заявою про незаконне накладення арешту на банківський рахунок, на який виплачується грошове забезпечення військовослужбовця, тобто має спеціальний режим призначення, і необхідність зняття такого арешту у виконавчому провадженні №72039681, додавши до заяви копії довідок банку та військової частини. Однак, до цього часу вказані посадові особи органу ДВС не прийняли жодного рішення по заяві боржника про скасування арешту рахунку, відкритому для виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, чим допустили неправомірну бездіяльність та порушення прав і свобод заявника. З урахуванням сталої судової практики у подібних правовідносинах та з огляду на те, що заява боржника про зняття арешту з його коштів на банківському (картковому) рахунку, призначеному для зарахування на нього заробітної плати, розглянута не була державним виконавцем у встановлений законом строк, що свідчить про її неправомірну бездіяльність, проте, після отримання такої заяви та володіючи відповідною інформацією щодо правового режиму використання даного рахунку, цей державний виконавець здійснила примусове списання коштів заробітної плати боржника з нього в рахунок погашення арештованої суми, наявні всі підстави вважати, що державний виконавець Білоцерківського ВДВС Іщенко Л.А. при здійсненні виконавчого провадження № 72039681 діяла недобросовісно, порушила вимоги чинного законодавства та надані їй повноваження, що у свою чергу призвело до грубого порушення прав і свобод боржника ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення військовослужбовця і на соціальний захист, за захистом яких він змушений звертатись до суду. Тому, просив визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни у виконавчому провадженні № 72039681 щодо не зняття арешту з банківського (карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк», призначеного для отримання заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовця) та зобов`язати головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни винести постанову про зняття арешту з банківського (карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк» у межах виконавчого провадження № 72039681, зобов`язати головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни усунути порушення прав боржника ОСОБА_1 шляхом повернення на його банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк» незаконно списану суму коштів грошового забезпечення військовослужбовця у розмірі 104 166,60 грн, здійснити розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги на підставі статті 452 ЦПК України.

26.07.2024 судом прийнято скаргу до розгляду, призначено судове засідання, зобов`язано головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. надати до суду копію матеріалів виконавчого провадження №72039681, щодо примусового виконання виконавчого листа №357/5020/19, 2/357/2798/19, виданий 10.03.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

12.08.2024 Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав до суду копію матеріалів виконавчого провадження №72039681 з примусового виконання виконавчого листа №357/5020/19, 2/357/2798/19, від 10.03.2020, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

30.08.2024 Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав до суду відзив на скаргу, в якому зазначив, що заперечує в повному обсязі щодо заявлених вимог, вважаючи їх необґрунтованими. Так, у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 357/5020/19,2/357/2798/19 виданий 10.03.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в розмір 25 500 дол. СІЛА та 2 000 Євро (виконавче провадження № 72039681). 16.06.2023 державним виконавцем, відповідно вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено боржнику - для виконання, стягувану - для відома.В ході примусово виконання державним виконавцем застосовані заходи примусового виконання рішення щодо боржника:звернення стягнення на кошти на рахунках боржника у межах суми стягнення - 1 112 531,02 грн(в перерахунку на національну валюту станом на дату відкриття ВП);звернення стягнення на майно боржника у межах суми стягнення 1 112 531,02 грн. Доводи скаржника щодо бездіяльності державного виконавця щодо зняття арешту з банківського рахунку в AT «Ощадбанк» не обґрунтовані та суперечать вимогам законодавства, з наступних підстав. Постанова державного виконавця про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника винесена державним виконавцем у відповідності до ст. 48, 56 Закону, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, враховуючи значний розмір боргу та керуючись загальними засадами виконавчого провадження, передбаченими ч. 2 Закону, зокрема - верховенство права; обов`язковість виконання рішення; законність; справедливість, неупередженість та об`єктивність; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням. Доводи боржника з приводу того, що банківський рахунок у AT «Ощадбанк» відкритий на ім`я боржника, підпадає під норми ч. 2 ст. 48 Закон, є рахунком із спеціальним режимом використання не обґрунтовані з наступних підстав. Частина 2 статті 48 Закону містить перелік рахунків із спеціальним режимом використання. Рахунок для зарахування заробітної плати не визначений як такий у вказаній нормі, є звичайним поточним рахунком. Ч. 5 ст.48 Закону передбачено - у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.Тобто, законодавцем передбаченого обов`язок державного виконавця накласти арешт на кошти боржника у банківських та фінансових установах. Відповідно, винесення державним виконавцем постанови про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника повністю відповідає вимогам законодавства і винесено у відповідності до ст.48, 56 Закону. Також, звертає увагу, на те, що відповідно до копії довідки AT «Державний ощадний банк» № 7 від 23.05.2024, долученої до матеріалів скарги, на ім`я ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк» у ТВБВ № НОМЕР_3 для зарахування коштів, у тому числі заробітної плати. До матеріалів скарги також долучено виписку по вказаному картковому рахунку за період з 01.04.2024 по 03.07.2024, тобто за 3 місяці. Враховуючи невеликий період з вказівкою руху коштів, виписка не дає можливість визначити реальний характер надходжень на вказаний рахунок.10.06.2024 до відділу надійшла заява за підписом представника боржника ОСОБА_1 - Ірини Кокот, в якій викладено прохання скасувати арешт накладений на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в AT «Ощадбанк» для виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , однак, у зв`язку з відсутністю у державного виконавця підстав для зняття арешту з вказаного банківського рахунку, 09.07.2024 державним виконавцем сформовано відповідь заявнику з вказівкою мотивів відмови. Щодо стягнутих з боржника коштів зазначає наступне. На депозитний рахунок відділу надійшли наступні кошти стягнуті з боржника:19.12.2023 - 402,39 грн, стягнуті згідно платіжних інструкцій з банківських рахунків боржника; 25.06.2024 - 5092,19 грн, перерахування з військової частини відповідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника;24.07.2024 - 5092,19 грн перерахування з військової частини відповідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника; 19.08.2024 - 5092,19 грн перерахування з військової частини відповідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника. Інші надходження на депозитний рахунок відділу не надходили. Вказані скаржником суми, а саме: 14.05.2024 - 6612,79 грн; 14.06.2024 - 20 368,74 грн; 20.06.2024 - 75642,78 грн; 26.06.2024 - 1542,29 грн, всього у розмірі 104 166, 60 грн, до відділу не надходили. Інформація про списання даних коштів з банківського рахунку боржника (при наявності фактів такого списання) від банківської установи до відділу не надходила. Щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника. У ході примусового виконання, в порядку ст. 48 Закону на підставі наявної інформації про відкриті боржником банківські рахунки у АТ КБ «Приват Банк», AT «Райффайзен Банк», АТ «Універсал Банк», АТ «Ощадбанк», державним виконавцем неодноразово формувалися платіжні інструкції на списання коштів з рахунків боржника, які в електронному вигляді направлялися до банків-учасників обміну. Відповідно платіжних інструкцій, здійснено примусове списання коштів на загальну суму 402,39 грн.05.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у військовій частині НОМЕР_4 у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 112 933,41 грн, в тому числі виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією проведення виконавчих дій. Постанову поштовим відправленням направлено до Генерального штабу ЗСУ для спрямування за місцем несення служби боржника - військова частина НОМЕР_4 , для організації виконання.06.04.2024 після отримання відповіді з військової частини НОМЕР_4 про зміну місця служби боржником, державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у військовій частині НОМЕР_5 у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 112 933,41 грн, в тому числі виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією проведення виконавчих дій. Постанову поштовим відправленням направлено до Генерального штабу ЗСУ для спрямування за місцем несення служби боржником - військової частини НОМЕР_5 , для організації виконання.29.05.2024 після отримання інформації з військової частини НОМЕР_5 про переведення боржника до військової частини НОМЕР_1 , державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 112 933,41 грн, в тому числі виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією проведення виконавчих дій. Постанову поштовим відправленням направлено до Генерального штабу ЗСУ для спрямування за місцем несення служби боржником - військової частини НОМЕР_1 , для організації виконання. Постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесені в повній відповідності до ст. 68-70 Закону, які передбачають даний вид звернення на доходи боржника. Доводи скаржника про безпідставність винесення державним виконавцем вказаних постанов та не відповідність їх вимогам Закону не обґрунтовані з наступних підстав. Вказані постанови винесені державним виконавцем у зв`язку з наявною у матеріалах виконавчого провадження інформацією про отримання боржником доходу та неможливістю стягнення коштів з банківських рахунків боржника, що передбачено ч. 1 ст. 68 Закону. Частиною 2 статті 70 Закону передбачено, що граничний розмір утримання із заробітної плати боржника за іншими видами стягнень становить 20 відсотків. Постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника винесено державним виконавцем з дотриманням даної норми Закону. Звертає увагу суду, що у червні, липні та серпні 2024 року на депозитний рахунок відділу надійшли суми утримані з доходів боржника військовою частиною НОМЕР_1 - по 5092,18 грн. щомісяця. В той же час, відповідно довідки про дохід боржника з військової частини НОМЕР_1 , долученої скаржником до скарги, у червні 2024 року боржнику нараховано дохід у розмірі 125 460,93 грн. Відповідно до вимог постанови державного виконавця про звернення стягнення з заробітної плати боржника від 29.05.2024, утримання 20 % повинно було становити 25 092,18 грн. В той же час на депозитний рахунок відділу військовою частиною у червні 2024 року перераховано 5 092,19 грн. (з призначенням платежу - утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень 2024 року), що становить близько 4% від загальної суми доходу боржника за червень 2024.Для з`ясування вказаних фактів державним виконавцем сформовано вимогу, яку направлено до Генерального штабу ЗСУ для спрямування до військової частини НОМЕР_1 . Відповідь до відділу не надходила. Також, відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону - сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Всупереч передбаченого вказаною нормою Закону обов`язку, боржник при неодноразовому переведенні до інших військових частин, державного виконавця про це не повідомляв, що призвело до затягування виконання рішення суду, у зв`язку з неможливістю державним виконавцем своєчасно винести та направити до військових частин за місцем служби боржника постанов про звернення стягнення з доходів боржника та здійснення відповідними військовими частинами відрахувань. Крім того, посилання скаржника на те, що у боржника внаслідок дій державного виконавця відсутня можливість отримання будь-яких коштів для існування не обґрунтоване, з наступних підстав. Підпунктом 1 частини 3 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 року № 3048-ІХ, для боржника, на кошти якого накладено арешт органом державної виконавчої служби, передбачено механізм визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій, зокрема передбачено:«Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ: фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється». Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (наручно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Наявність даного механізму надає можливість боржнику, на кошти на банківських рахунках якого накладено арешт, щомісячно користуватися коштами у сумі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (наразі, така сума становить 14 200,00 грн). Наявність даного механізму, порядок його застосування неодноразово роз`яснювалися державним виконавцем боржнику та його представнику. Проте, до відділу заява про визначення поточного рахунку банку для здійснення видаткових операцій від боржника чи його представника не надходила. Враховуючи значну суму боргу та дії боржника, які свідчать про тривале затягування ним виконання рішення суду, державний виконавець вважає, що саме застосований обсяг заходів примусового виконання, може сприяти повному фактичному виконанню рішення суду. З огляду на вищевикладене, дії головного державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни у виконавчому провадженні №72039681 щодо не зняття арешту з банківського(карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк», є правомірними, вчинені у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), інших законодавчих актів. Тому, просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Скаржник (боржник) - ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі.

Державний виконавець Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмила Анатоліївна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав викладених у відзиві та просила відмовити у її задоволенні.

Стягувач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано законодавцем у розділі VII ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 24.09.2019 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/5020/29 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики в розмірі 25 500 доларів США, 2 000 Євро та судовий збір у розмірі 7 437,10 грн та 10.03.2020 на виконання вищевказаного рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області стягувачу було видано виконавчий лист.

22.05.2023 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено заяву ОСОБА_2 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчого листа № 357/5020/19, виданого на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики в розмірі 25 500 доларів США, 2 000 Євро.

Встановлено, що на виконанні Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №72039681, відкрите 16.06.2023 головним державним виконавцем Іщенко Л.А. на підставі заяви стягувача - ОСОБА_2 , щодо примусового виконання виконавчого листа №357/5020/19, виданого 10.03.2020Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики в розмірі 25 500 доларів США, 2 000 Євро.

16.06.2023 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого боргу.

19.06.2023 та 11.12.2023 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанови про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на яке заборонено законом, та належить боржнику.

05.01.2024 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки останній отримує дохід у ВЧ НОМЕР_4 .

06.04.2024 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки останній отримує дохід у ВЧ НОМЕР_5 .

12.04.2024 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанову про арешт коштів боржника.

29.05.2024 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки останній отримує дохід у ВЧ НОМЕР_1 .

09.06.2024 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. винесено постанову про арешт майна боржника.

Встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на момент звернення до суду зі скаргою перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 01.07.2024 №642/2645 загальна сума доходу ОСОБА_1 за місцем служби за період із січня 2024 року по червень 2024 року включно за винятком аліментів становить 127 082,42 грн, і таке грошове забезпечення виплачується ОСОБА_1 на банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк», що підтверджується довідкою командира та начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 .

Згідно довідок AT «Ощадбанк» від 28.05.2024, відкритий на ім`я ОСОБА_1 у ТВБВ № 10026/026 поточний рахунок № НОМЕР_2 з використанням електронного платіжного засобу в тарифі зарплатний-вільний використовується для зарахування коштів, у тому числі заробітної плати.

Встановлено, що 07.06.2024 до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява за підписом представника боржника ОСОБА_1 - Ірини Кокот, в якій вона просила скасувати арешт накладений на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в AT «Ощадбанк» для виплати грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 та 09.07.2024 головним державним виконавцем сформовано відповідь заявнику з вказівкою мотивів відмови, а саме у зв`язку з відсутністю у державного виконавця підстав для зняття арешту з вказаного банківського рахунку у відповідності до ст. 48, 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами справи (Т. 1 а.с. 16, 17-18, 19-21, 22-37, 38-41, 42-51, 82, 255-269), копією матеріалів виконавчого провадження №72039681 (Т. 1 а.с. 95-242) та визнаються боржником та державним виконавцем.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому, за змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року, п. 40, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно із положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абз.2 п. 1 Розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п. 7 Розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, ч. 8 Розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому, ч. 1 та ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відтак, ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу незгоди скаржника з постановою державного виконавця про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на рахунок, на який здійснюється нарахування його заробітної плати.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19, а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20.

Крім того, у пунктах 74-77 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2024 у справі № 753/9629/23.

Як було зазначено вище в ухвалі, 29.05.2024 на підставі постанови головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у ВЧ НОМЕР_1 , шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у розмірі 20 % до повного погашення загальної суми боргу зі щомісячним звітом підприємства про здійснення цих відрахувань.

Постановами головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Л.А. від 19.06.2023, від 11.12.2023, від 12.04.2024 у виконавчому провадженні № 72039681 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходяться, зокрема, на рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», призначеного для виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

В судовому засіданні головним державним виконавцем було зазначено, що на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, на депозитний рахунок відділу надійшли наступні кошти: 25.06.2024 - 5092,19 грн, перерахування з військової частини відповідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника; 24.07.2024 - 5092,19 грн перерахування з військової частини відповідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника; 19.08.2024 - 5092,19 грн перерахування з військової частини відповідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника.

07.06.2024 боржник, через свого представника ОСОБА_4 , звернувся до головного державного виконавця Іщенко Л.А. із заявою про зняття арешту з грошових коштів на рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Ощадбанк» та призначеного для виплати заробітної плати (грошового забезпечення), до якої додав копію довідки про доходи, копію довідки ВЧ, копію довідки АТ «Ощадбанк» та виписку по картковому рахунку.

Отже, ОСОБА_1 надав головному державному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є його заробітною платою, що розміщена на рахунку призначеному для зарахування заробітної плати, однак державний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешту з грошових коштів не зняв.

Крім того, залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.

Враховуючи вище зазначене, наявні підстави для часткового задоволення скарги, оскільки державний виконавець, не відреагував на звернення боржника і самостійно не зняв арешт з коштів, розміщених на рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк», призначеному для отримання заробітної плати, а такі дії виконавця не відповідають приписам ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, суд дійшов висновку про визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни у виконавчому провадженні № 72039681 щодо не зняття арешту з банківського (карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 , № НОМЕР_2 відкритого в AT «Ощадбанк» та призначеного для зарахування коштів, у томі числі заробітної плати, та зобов`язання головного державного виконавця зняти арешт з банківського (карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого в AT «Ощадбанк».

Щодо вимог скарги про зобов`язання головного державного виконавця повернути незаконно стягнуті грошові кошти у розмірі 104 166,60 грн, слід зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 465/6045/20 (провадження № 61-421св22), зазначено, що «цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) зазначено, що «якщо ж спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, і виконавець звернувся до суду цивільної юрисдикції (як у цій справі), то підстави для закриття провадження за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України відсутні. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про те, що поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду також звернула увагу, що процесуальні кодекси не містять норми про процесуальну аналогію. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні […] Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії».

У даній справі ОСОБА_1 просив, зокрема, зобов`язати головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни усунути порушення його прав боржника шляхом повернення на його банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_2 в AT «Ощадбанк» незаконно списану суму коштів у розмірі 104 166,60 грн, а державний виконавець заперечував перебування на депозитному рахунку відділу зазначених коштів.

Таким чином, враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що між сторонами наявний спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, а не в межах даної справи, тобто не в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги скарги в частині зобов`язання головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни усунути порушення прав боржника ОСОБА_1 шляхом повернення на його банківський (картковий) рахунок незаконно списаної суми коштів грошового забезпечення військовослужбовця у розмірі 104 166,60 грн, підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на дії головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни (місцезнаходження: бульвар Олександрійський, будинок 94, місто Біла Церква, Київська область, 09112), стягувач: ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни у виконавчому провадженні № 72039681 щодо не зняття арешту з банківського (карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого в AT «Ощадбанк» та призначеного для зарахування коштів, у томі числі заробітної плати.

Зобов`язати головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни зняти арешт з банківського (карткового) рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого в AT «Ощадбанк».

Вимоги щодо зобов`язання головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Людмили Анатоліївни усунути порушення прав боржника ОСОБА_1 шляхом повернення на його банківський (картковий) рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в AT «Ощадбанк», незаконно списану суму коштів грошового забезпечення військовослужбовця у розмірі 104 166,60 грн, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 07.10.2024, з урахуванням ч.3 ст. 124, ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя: О. В. Бондаренко