Справа № 485/1762/24
Провадження №2/485/472/24
РІШЕННЯ

іменем України

07 жовтня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Бодрової О.П., за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №485/1762/24, провадження №2/485/472/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У серпні 2024 року ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 у якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 01 червня 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №245.

Позов мотивовано тим, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, сімейне життя не склалося. На даний час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 . Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 вересня 2024 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково. Так, ОСОБА_3 згоден на розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , однак заперечує щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, вважає їх не обґрунтованими та не співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 20 серпня 2024 року вказану позовну заяву прийняла до розгляду та відкрила провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позиції учасників справи

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, при розгляді справи просили суд врахувати правову позицію представника відповідача, що викладена у відзиві від 19.09.2024 та запереченні на клопотання від 06.10.2024.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до таких висновків.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд встановив, що 01 червня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстрований 01 червня 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та зроблений відповідний актовий запис №245. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 /а.с.20/.

У сторін від шлюбу є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.11/.

Шлюбні відносини сторін фактично припинені, вони разом не проживають, сімейне життя не склалося, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

07 жовтня 2024 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи платіжних інструкцій на підтвердження ОСОБА_1 сплати витрат на професійну правничу допомогу.

07 жовтня 2024 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшли заперечення представника відповідача на клопотання представника позивача про долучення доказів. Заперечення мотивовано тим, що долучений до матеріалів справи ордер уповноважує ОСОБА_2 на надання безоплатної правової допомоги. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, тому має право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги. Тому, дії Адвокатського бюро «Алли Кузьменко» вчинені з порушенням норм чинного законодавства.

07 жовтня 2024 року до Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшли додаткові пояснення представника позивача, згідно яких, витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, документально підтвердженими. Адвокатське бюро діє на платній основі та не внесене до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правничої допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заявляла про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача у позовній заяві.

Суд встановив, що професійну правничу допомогу позивачу надавала адвокат Кузьменко А.В. Вказана допомога складалася з: складання позовної заяви про розірвання шлюбу, подання позовної заяви про розірвання шлюбу, ведення справи у суді, а саме подання заяв про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, подання інших процесуальних заяв по справі, слідкування за перебігом судового процесу по справі. Вартість вказаної допомоги визначена у сумі 7000 грн.

Зазначену суму позивач сплатила адвокату 13 серпня 2024 року у сумі 2000 грн, 17 серпня 2024 року у сумі 5000 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Аналізуючи позовну заяву позивача, складені його представником документи під час розгляду справи, обсяг та час, витрачений адвокатом для їх складання, обсяг виконаних робіт, суддя вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

За результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 її позовні вимоги до відповідача про розірвання шлюбу задоволені у повному обсязі.

Зважаючи на складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерію розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, до 3000 грн.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2024 року.

На підставі викладеного, ст.104, 112-115 СК України, керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 01 червня 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №245.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Копію рішення суду протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи для відома; та після набрання законної сили надіслати до Снігурівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.П.Бодрова