Рішення

Іменем України

04 вересня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/441/24

провадження № 2/578/195/24

Краснопільський районний суду Сумської області у складі головуючого судді Косар А. І. розглянув у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу Єдиний унікальний номер 578/441/24

ім`я (найменування) сторін:

позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» /скорочене найменування банку- АТ «ПУМБ»/

представник позивача: Киричук Галина Миколаївна

відповідач: ОСОБА_1

предмет позову: стягнення заборгованості

та установив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року представник АТ «ПУМБ» /далі за текстом Банк/ звернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 /далі за текстом ОСОБА_1 / про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 10.10.2022 між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, на підставі якого останньому надано кредит у сумі 101 740.72 грн.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Позичальник не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2024 складає 109 072.45 грн, що складається з: 87 994.98 грн заборгованості за кредитом, 6.76 грн - заборгованість за процентами, 21 070.71 грн - заборгованість за комісією.

На адресу відповідача позивачем було направлено письмову вимогу (Повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання.

Посилаючись на зазначені обставини, представник АТ «ПУМБ» просив суд стягнути з ОСОБА_1 в свою користь заборгованість у загальному розмірі 109 072.45 грн, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Процесуальні дії у справі

22 травня 2024 року Краснопільський районний суд Сумської області Ухвалою прийняв до розгляду позовну заяву АТ «ПУМБ» та відкрив провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач не подав.

Разом з цим, відповідач надав відзив на позовну заяву (вх. № 1627 від 24.05.2024, дата підписання відзиву: 23.05.2024).

Позивач надав відповідь на відзив (вх. № 1722 від 31.05.2024, дата підписання відповіді: 31.05.2024).

Аргументи сторін

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. Спірне питання полягає у стягненні заборгованості за комісією у розмірі 21 070.71 грн. Умови договору про необхідність автоматичної її сплати позичальником є нікчемними. Відповідачем на виконання умов договору було сплачено 2 848.74 грн в рахунок погашення цієї комісії, тому сума заборгованості за тілом кредиту має бути зменшена на цю суму та становитиме 85 146.24 грн. Заборгованість за процентами у сумі 6.76 грн останнім не оспорюється (ас 41-46).

У відповіді на відзив позивач не погоджується з аргументами відповідача проти задоволення позову в частині стягнення комісії за кредитним договором та вважає за потрібне зробити перерахунок вже сплачених коштів в рахунок комісії. Пунктом 5 умов Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.4%. Відповідно до п.5.7.3. розділу 5 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Банк визначивперелік послуг, які включаються до комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Законом України «Про споживче кредитування» (стст. 1 та 8 Закону) безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслууговування кредиту. У даному випадку відповідач не звертається до суду з окремими позовними вимогами по визнання недійсним Кредитного договору (або його частини) , застосуванням наслідків недійсності правочину та/або перерахунку заборгованості відповідача (ас 50-52).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

10.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав ЗАЯВУ № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом ДКБО), за умовами якої підтвердив, що приймає Публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті, так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі, через Дистанційні канали обслуговування (ас 10 на звороті 11 на звороті).

З заяви також слідує, що Банк надав відповідачу кредит на загальні споживчі цілі в сумі 101 740.72 грн, з процентною ставкою 0,01% річних, строком на 48 місяців, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%.

Відповідно до ПЛАТІЖНОЇ ІНСТРУКЦІЇ № TR. 60883608.79833.25578 від 10.10.2022 (ас 22 на звороті), на кредитний рахунок ОСОБА_1 перераховано 101 740,72 грн кредитних коштів за договором № від 10.10.2022.

До Заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Банк додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 04.04.2022), затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол № 894 від 31.03.2022.

Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно до п.5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно п.5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Пунктом 6.1 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що сторони несуть відповідальність, передбачену умовами цього договору та чинним законодавством України за невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених договором.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адрес відповідача письмову вимогу (повідомлення) вих. № КНО 44.2.2/137 від 03.03.2024 адресовану ОСОБА_1 , яка була відправлена відповідачу рекомендованим листом через відділення поштового зв`язку, позивач вимагає від нього негайно, не пізніше 30 днів з дня отримання цього повідомлення, погасити заборгованість по кредитному договору, що станом на 03.03.2024 становить 109 072,45 грн. В даному повідомленні також зазначається, що у разі невиконання відповідачем вимог, які в ньому містяться, позивач буде змушений застосувати примусове стягнення заборгованості у судовому порядку. Доказів отримання вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять.

Відповідно до Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед Банком, станом на 03.03.2024 включно розмір заборгованості становить 109 072,45 грн, з яких 87 994,98 грн - заборгованість по сумі кредиту, 6,76 грн - заборгованість по процентам, 21 070,71 грн - заборгованість по комісії.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Національне законодавство та мотиви суду

Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини першої статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Частиною другою статті 1054 ЦК встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК).

За змістом частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до вимог частини першої статті 623 ЦК, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Матеріали справи містять підписану відповідачем заяву про приєднання, яка недійсною не визнавалась, відповідачем (боржником) з підстав безгрошовості у порядку статті 1051 ЦК не оскаржувалась.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Таким чином, підписавши заяву відповідач підтвердив, що він в повній мірі ознайомився з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами.

Наданий Банком розрахунок відповідачем в частині стягнення процентів належними і допустимими доказами не спростований.

Отже, суд вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин, узгодженість процентної ставки.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву про приєднання.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований відповідачу договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, наданий банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Отже, надана позивачем роздруківка Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 04.04.2022, не може бути належним доказом у справі, та не може бути прийнята до уваги судом, оскільки вказана Публічна пропозиція не містить в собі підпису відповідача, при цьому, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Відповідна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Далі, як вбачається із наданого позивачем Розрахунку заборгованості (ас 23 - 24), станом на 03.03.2024 (включно) ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість за укладеним кредитним договором у загальному розмірі 109 072,45 грн, з яких: заборгованість за кредитом 87 994,98 грн; за відсотками 6,76 грн; за комісією 21 070,71 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 5 умов заяви № від 10.10.2022 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4%.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України«Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10.06.2017 набрав чинності Закон України«Про споживче кредитування`від 15.11.2016 №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України«Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України«Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України«Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України«Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України«Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України«Про споживче кредитування».

Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21.

Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (Постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).

Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах.

В пункті 5 умов заяви № від 10.10.2022 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачем, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України«Про споживче кредитування».

За вищенаведених обставин, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд доходить висновку, що положення пункту 5 кредитного договору, укладеного 10.10.2022 між відповідачем та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця у розмірі по 1 424,37 грн, є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 21 070,71 грн не узгоджується із вищевказаними приписами Закону, які регламентують спірні правовідносини, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно Розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача (ас 23 - 26), фактично на погашення заборгованості відповідачем сплачено: 13 745,74 грн - за кредитом, 5,52 грн - за відсотками, 2 848,74 грн комісії.

Із наданого Банком Розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що саме за узгодженою сторонами спору відсотковою ставкою, у розмірі 0,01% річних, розраховано заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані йому позивачем грошові кошти в добровільному порядку ОСОБА_1 . Банку не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи статті 530 ЦК, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, є обґрунтованими у сумі 85 153,00 грн.

Так, оскільки Банком без належних на те правових підстав була нарахована відповідачу комісія за кредитним договором на загальну суму 23 919,45 грн, з яких відповідачем сплачено 2 848,74 грн, які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 75 158,83 грн, виходячи із розрахунку: 87 994,98 грн (заборгованість по сумі кредиту) + 6,76 грн (заборгованість по процентам) - 2 848,74 грн (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 85 153,00 грн.

Враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку, що позов АТ «ПУМБ» необхідно задовольнити частково: задовольнити позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача в його користь заборгованості у сумі 85 153,00 грн, відмовивши у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення 21 070,71 грн заборгованості за комісією.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем у даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн - із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, що передбачено частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (ас 4).

При зверненні до суду з позовом АТ «ПУМБ» просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 109 072,45 грн, за результатом судового розгляду суд доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у сумі 85 153,00 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 78,07 %.

За вказаних обставин, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 1891,17 грн в рахунок відшкодування судового збору за подання позову (78,07 % від 2 422,40 грн - розмір судового збору, пропорційний до задоволеної частини вимог).

Керуючись стст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Краснопільський районний суд Сумської області, -

Ухвалив:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; Документи: Серія МВ №376020, Серія FN Номер 584572; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , Україна) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, місцезнаходження юридичної особи: ВУЛИЦЯ АНДРІЇВСЬКА, будино 4, місто Київ, 04070, Україна) заборгованість за кредитним договором № від 10.10.2022 у сумі 85 153 (вісімдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят три) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову 1891 (одну тисячу вісімсот дев`яносто одну) грн 17 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» , місцезнаходження юридичної особи: ВУЛИЦЯ АНДРІЇВСЬКА, будино 4, місто Київ, 04070, Україна.

Представник позивача: Киричук Галина Миколаївна РНОКПП: НОМЕР_2 , Довіреність (класу Ю) від 14.10.2022.

Відповідач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ; Документи: Серія МВ №376020, Серія FN Номер 584572; місце реєстрації: ВУЛИЦЯ СПОРТИВНА, будинок 9, селище Краснопілля, Сумський район, Сумська область, 42400, Україна.

Повне судове рішення складено 4 вересня 2024 року

Суддя А. І. Косар