Справа № 509/3021/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_1 зі скаргою в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) в частині повернення виконавчих документів ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», зобов`язати Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) скасувати накладені заходи в рамках ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, у вигляді накладення арешту на майно боржника, ОСОБА_1 , та виключити її з реєстру боржників, а також скасувати постанову державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) про завершення ВП 57302442 з примусового виконання постанови № 523227480 виданої 12.09.2018 розу заступником начальника Овідіопольського РВ ДВС Захаровою Б.Ю. про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 286 255, 91 грн. та зобов`язати державного виконавця прийняти рішення про стягнення виконавчого збору у розмірі відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що становить 10 % від фактично стягнутої суми 411729, 09 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що за результатами розгляду цивільної справи, Овідіопольським районним судом Одеської області 16.09.2014 року було постановлено рішення, та стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами.

17.05.2019 року відбулися торги з реалізації предмета іпотеки, а саме садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав їй на праві приватної власності, в подальшому була укладена угода про врегулювання боргу між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якій належить всі права та обов`язки за Кредитним договором № IV 501/207/2005/ від 06.12.2005 року та Кредитним договором № ML-501/260/2007/ від 25.12.2007 та угодою про врегулювання боргу в особі ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 .

Згідно до Кредитного договору № ML-501/207/2005 від 06.12.2005 сторони домовили що незважаючи на інші положення кредитного договору, позичальник до «11» вересня 2019 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання закКредитним договором в розмірі 6 426, 82 грн.

Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед Кредитором в повному обсязі і Кредитор, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу Украй здійснює анулювання ( прощання) боргу в розмірі 1 583 210 гривень 39 копійок.

Згідно до Кредитного договору № ML-501/260/2007/ від 25.12.2007 сторони домовили що незважаючи на інші положення Кредитного договору, Позичальник до «11» вересня 20 року, зобов`язується погасити Боргові зобов`язання за Кредитним договором в розмірі 11 573 гривень 18 копійок.

Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання пер Кредитором в повному обсязі і Кредитор, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу Украй здійснює анулювання ( прощання) боргу в розмірі 2 850 985 гривень 92 копійки.

11 вересня 2019 року заявником були здійснені платежі на суму 6 426 гривень 82 копійки на суму 11 573 гривень 18 копійок.

12 червня 2019 на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшли кошти з Другого Малиновського ДВС від реалізації в сумі 393 729 гривень 09 копійок на рахунок погашення бор: відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області №509/3021/14-ц в 16.09.2014.

Відповідно до довідки від «12» вересня 2019 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україні повідомив, що ОСОБА_1 , повністю погасила заборгованість по кредитною договору № ML-501/207/2005/ від 06.12.2005 та № ML-501/260/2007/ від 25.12.2007 року.

Вважає дії державного виконавця неправомірними в частині повернення виконавчих документів ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки борг нею погашено у повному обсязі, що дає підстави закінчити виконавче провадження на підставі ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та скасувати заходи у вигляді накладення арешту на майно боржника та виключити з реєстру боржників.

Крім того, згідно до виконавчого провадження 57302442 з примусового виконання постанови № 523227480 виданої 12.09.2018 розу заступником начальника Овідіопольського РВ ДВС Захаровою Б.Ю. до стягнення з ОСОБА_2 встановлений виконавчий збір у розмірі 286 255,91. ОСОБА_1 зазначає, що фактично стягнута сума становить 393 729 гривень 09 копійок, тому виконавче провадження 57302442 з примусового виконання постанови № 523227480 виданої 12.09.2018 про стягнення виконавчого збору у розмірі 286 255, 91 грн. є неправомірною.

Всі виконавчі провадження на даний час завершені, як повернуті стягувану без виконанню згідно ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а не за ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» як закінчення виконавчого провадження.

Тож виконавче провадження фактично закінчене, борг погашено у повному обсязі, у стягувача до заявника претензій немає, проте заявник й надалі не може вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, оскільки з нього не знято арешт.

Таким чином вважає дії державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) в частині повернення виконавчих документів ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», неправомірними.

Про існування арешту на майно ОСОБА_1 дізналась випадково, у листопаді 2023 року, коли звернулась до нотаріуса. Після чого було надано запит до Овідіопольського РВ ДВС ПМУМІС (м. Одеса) з метою з`ясування обставин накладення арешту. Відповідь Овідіопольського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) від 14.12.2023 року було отримано 30.12.2023 року.

Раніше спірні постанови вона не отримувала, про обставини завершення виконавчого провадження мені не було відомо.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.01.2024 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд у відкритому судовому засіданні.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 22.01.2024 року до суду надійшло її клопотання в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги скарги підтримала в повному обсязі.

Представник Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду не прибув, заступником начальника відділу Захаровою Б.Ю. до суду подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила суд врахувати обставини викладені у відзиві та відмовити у задоволенні скарги.

У відзиві зазначено, що у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 52327480 з примусового виконання виконавчого листа № 509/3021/14 виданий 23.07.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" суми боргу 2 862 559,10 грн.

В ході примусового виконання виконавчого провадження, зазначене майно, арештовано, описано, оцінено та передано на реалізацію. Згідно повідомлення Одеської філії ДП «СЕТАМ: перші, другі та треті торги не відбулись, у зв`язку з відсутністю допущених покупців. Інше майно та кошти на які можливо звернути стягнення не виявлено.

12.09.2018 року виконавче провадження завершено згідно п. З ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувачу ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

12.09.2018 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 10 відсотків від суми стягнення за виконавчим документом, що складає 286255,91 грн. грн.

Постанова про стягнення виконавчого збору внесена до АСВП та передано на виконання.

26.09.2018 року за вищевказаною постановою відкрито виконавче провадження 57302442.

Скаржник посилається, що виконавчий збір необхідно виносити від фактично стягнутої суми, але на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору у відділі, були відсутні відомості про повне або часткове погашення боргу, зі змісту скарги погашення боргу відбулося у вересні 2019 року після завершення виконавчого провадження.

Постанова про стягнення виконавчого збору № 52327480 боржником оскаржувалась, в задоволені скарги було відмовлено.

Також на виконанні у відділі ДВС перебували ВП 52327480, ВП 52327314, ВП 52327639 відносно ОСОБА_1 .

Всі виконавчі провадження завершені, як повернуті стягувану згідно ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у 2018 році . Підстав для скасування постанов про повернення виконавчого документ стягувачу не має. Стягувач має право на повторне пред`явлення на виконання виконавчих документів.

За вищезазначеними виконавчими документами у Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження № 58243208 ( дата надходження 30.01.2019 року), 58243475(дата надходження 30.01.2019 року), 58243644 ( дата надходження 30.01.2019 року) у Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 перебуває в реєстрі боржників по виконавчим провадженням які були відкриті у іншому відділі та по виконавчому провадженню яке було відкрито у Овідіопольському відділі щодо стягнення виконавчого збору АСВП 57302442.

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, відносно ОСОБА_1 наявне одне обтяження Овідіопольського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеси) за постановою № 57302442 видана 21.05.2019 року.

Вважають, що скарга не піддягає задоволенню, а дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 286255,91 грн. № 52327480 та відкриття виконавчого провадження № 57302442 є правомірними відповідно до вимог ЗУ « Про виконавче провадження».

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» явку представника в судовому засіданні не забезпечив, заяв чи клопотань до суду не надсилали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності заявника по скарзі - стягувача та державного виконавця, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженнями вказаних осіб.

Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши скаргу заявника, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали виконавчого провадження, витребувані судом у державного виконавця, у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Відповідно до статті 447 та частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Так, згідно з п.1 ч.4 ст.54 закону №2453-VI суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати й вирішувати справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст.2 вказаного закону суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

11.01.2024 року до суду звернулася ОСОБА_1 зі скаргою в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) в частині повернення виконавчих документів ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», зобов`язати Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) скасувати накладені заходи в рамках ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, у вигляді накладення арешту на майно боржника, ОСОБА_1 , та виключити її з реєстру боржників, а також скасувати постанову державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) про завершення ВП 57302442 з примусового виконання постанови № 523227480 виданої 12.09.2018 розу заступником начальника Овідіопольського РВ ДВС Захаровою Б.Ю. про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 286 255, 91 грн. та зобов`язати державного виконавця прийняти рішення про стягнення виконавчого збору у розмірі відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що становить 10 % від фактично стягнутої суми 411729, 09 грн.

За результатами розгляду цивільної справи № 509/3021/14-ц Овідіопольським районним судом Одеської області 16.09.2014 року було постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами № 501/207/2005/ від 06.12.2005 року та № ML-501/260/2007/ від 25.12.2007 року.

Виконавчий лист виданий на підставі рішення суду перебував на виконанні у відділі ВП № 52327480, сума боргу 2 862 559,10 грн. Виконавчий документ пред`явлено за місцем знаходження іпотечного майна боржника на території Овідіопольського району, а саме: земельної ділянки та розташований на ній садовий будинок, за адресою : АДРЕСА_2 ході примусового виконання виконавчого провадження, зазначене майно, арештовано, описано, оцінено та передано на реалізацію. Згідно повідомлення Одеської філії ДП «СЕТАМ: перші, другі та треті торги не відбулись, у зв`язку з відсутністю допущених покупців. Листом від 20.08.2018 року стягувану запропоновано залишити за собою непродане майно у рахунок погашення боргу. Від стягувача заява про залишення майна в рахунок погашення боргу не надходила. Інше майно та кошти на які можливо звернути стягнення не виявлено.

12.09.2018 року виконавче провадження завершено згідно п. З ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувачу ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

У разі повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до вимоги ст. 40 Закону, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку встановленим ЗУ «Про виконавче провадження».

12.09.2018 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 10 відсотків від суми стягнення за виконавчим документом, що складає 286255,91 грн.

Постанова про стягнення виконавчого збору внесена до АСВП та передано на виконання.

26.09.2018 року за вищевказаною постановою відкрито виконавче провадження 57302442. Постанова про стягнення виконавчого збору боржником оскаржувала ся, в задоволенні скарги було відмовлено.

Щодо суми виконавчого збору 286 255, 91 грн., яка була розрахована державним виконавцем, суд зазначає що скаржник посилається, що виконавчий збір необхідно виносити від фактично стягнутої суми.

18 грудня 2020 року постановою старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Козловською І.О. виконавчий документ: постанова № 52327480 виданий 12.09.2018 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 286 255,91 грн. повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Закону України виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Враховуючи, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору прийнята 12 вересня 2018 року, тобто після змін, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018, державним виконавцем правомірно визначено виконавчий збір у сумі 286255,91 грн., що становить 10% від суми боргу 2 862 559,10 грн, тому підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2018 відсутні, оскільки права заявника не порушуються, враховуючи також те, що постановою державного виконавця від 18.12.2020 постанова № 52327480 від 12.09.2018 повернута стягувачу.

Постанова про стягнення виконавчого збору № 52327480 боржником оскаржувалась. В задоволені скарги було відмовлено, заявник повторно оскаржує суму виконавчого збору.

Щодо вимоги заявника в частині повернення виконавчих документів ВП 52327480 від 22.09.2016 року, ВП 52327314 від 05.10.2016 року, ВП 52327639 від 05.10.2016 року, суд зазначає що у відділі ДВС перебували виконавчі провадження у відношенні ОСОБА_1 , а саме ВП 52327480 від 22.09.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 509/3021/14 виданого 23.07.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-501/260/2007/ від 25.12.2007 року у розмірі 2 862 559, 10 грн- 12.09.2018 року завершено згідно п.3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

ВП 52327314 від 05.10.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 509/3021/14 виданого 23.07.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором МЬ-501/207/2005 від 06.12.2005 року у розмірі 1 929 366,30 грн. 13.09.2018 року завершено згідно п. 7 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

ВП 52327639 від 05.10.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 509/3021/14 виданого 23.07.2015 року Овідіопольським районним судом Одеської області, про Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 13.09.2018 року завершено згідно п. 7 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Всі виконавчі провадження завершені, як повернуті стягувану згідно ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у 2018 році. Підстав для скасування постанов про повернення виконавчого документ стягувачу не має, та стягувач має право на повторне пред`явлення на виконання виконавчих документів.

За вищезазначеними виконавчими документами у Малиновському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження № 58243208 ( дата надходження 30.01.2019 року), 58243475(дата надходження 30.01.2019 року), 58243644 ( дата надходження 30.01.2019 року).

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 перебуває в реєстрі боржників по виконавчим провадженням які були відкриті у іншому відділі та по виконавчому провадженню яке було відкрито у Овідіопольському відділі щодо стягнення виконавчого збору АСВП 57302442.

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, відносно ОСОБА_1 наявне одне обтяження Овідіопольського ВДВС ПМУМЮ (м. Одеси) за постановою № 57302442 видана 21.05.2019 року, оскільки сума виконавчого збору боржником не погашена.

Згідно зі статтею 124 Конституції України та статтями 2, 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державний/приватний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і виконавчий документ (лист) пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов`язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з наведених міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав заявника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 450, 451, ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 25, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, відповідно до ст.354 ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, відповідно до ст.273 ЦПК України.

Головуючий: Є. М. Панасенко