Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2765/24

Номер провадження: 2-о/511/91/24

26 вересня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Мадей Д.А.,

розглянувши відкритому у судовому засіданні в порядку окремого провадження у м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Роздільнянська міська об`єднана територіальна громада про встановлення факту належності документа,

В С Т А Н О В И В:

16.07.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності його бабусі, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0105283 виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) колективного с/г підприємства ім. Т.Г. Шевченка виданого на підставі рішення Роздільнянської державної адміністрації від 31.05.1996 року № 262-р розміром 7,6 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Заява обґрунтована тим, що 10 вересня 2002 року бабуся заявника, ОСОБА_2 ( по лінії батька) склала заповіт, що все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті і на те що вона за законом матиме право, а також земельний сертифікат серії ОД № 0105283 виданий Роздільнянською районною державною адміністрацією від 14 лютого 1997 року заповідає своєму онуку ОСОБА_1 , що проживає в с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області тобто заявнику. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 роки. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_3 у віці 55 років - син ОСОБА_2 , заявник - ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем.

З метою отримання спадщини заявник звернувся до Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області з метою оформлення документів на отримання спадщини. 29.09.2023 року заявник отримав листа за № 935/02-14 від Державного нотаріуса

Великомихайлівської державної нотаріальної контори, де вказано, що відповідно до ст.

25 Цивільного кодексу України та п. 4.1, 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути видане йому, як спадкоємцю за заповітом у тексті якого зазначено : « заповідаю своєму онуку...», що посвідчено секретарем Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, тільки після подання документів, що підтверджують родинні відносини. Надалі заявник звернувся до Роздільнянського районного суду з заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин.

20 лютого 2024 року Розільнянським районним судом Одеської області по справі №

511/47/24 було винесено рішення відповідно до якого встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме визначено що ОСОБА_2 , яка померла у віці 82 років є бабусею ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Новоукраїнка, Роздільнянського району Одеської області.

Після отримання рішення суду заявник знову звернувся до нотаріуса, але отримав листа де вказано, що відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України та п.п.4.1, 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути видане після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Також у листі вказано, що в поданому заявником Сертифікаті на право власності на земельну частку (пай) серії ОД №0105283, що виданий Роздільнянською районною державною адміністрацією Одеської області 14 лютого 1997 року на ім?я члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г. Шевченка « ОСОБА_4 » та для встановлення факту належності зазначеного Сертифіката на право на земельну частку (пай), яка належить його бабусі ОСОБА_5 , рекомендовано звернутись до суду. Тому через розбіжності у прізвищі ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Заявнику не відомо, чому в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) прізвище його бабусі ОСОБА_2 зазначено як « ОСОБА_6 », оскільки це є помилкою, адже його бабуся ОСОБА_7 за життя склала заповіт 10.09.2002 року де чітко вказано, що вона заповідає своєму онуку - ОСОБА_1 земельний Сертифікат серії ОД №0105283 виданий Роздільнянською районною державною адміністрацією від 14 лютого 1997 року. Таким чином заявник вважає, що за життя його бабуся ОСОБА_2 не звернула уваги на те, що в

Сертифікаті на право на земельну частку (пай) у неї вказано прізвище з помилкою « ОСОБА_6 », адже в усіх документах: свідоцтві про смерть, у довідках наданих

Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, у довідці з по господарській книги, Витягу зі Спадкового реєстру зазначено прізвище бабусі, як « ОСОБА_8 ».

Усунути розбіжності у прізвищі у позасудовому порядку не уявляється можливим, оскільки Сертифікати на право на земельну частку (пай) з 2001 року не видаються, що стало підставою звернення заявника до суду.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.08.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено судове засідання.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник Роздільнянської міської ради в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви та просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 зареєстрованого Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №7. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, ОСОБА_3 у віці 55 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 зареєстрованого Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис про смерть №15.

З метою отримання спадщини заявник звернувся до Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення документів на отримання спадщини. 29.09.2023 року заявник отримав листа за № 935/02-14 від Державного нотаріуса

Великомихайлівської державної нотаріальної контори, де вказано, що відповідно до ст.

25 Цивільного кодексу України та п. 4.1, 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути видане йому, як спадкоємцю за заповітом, який посвідчений секретарем Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, тільки після подання документів, що підтверджують родинні відносини.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року було встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме визнано, що ОСОБА_2 , яка померла у віці 82 років, є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області.

На виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.08.2024 року від державного нотаріуса Великомихайлівської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Галини Шавша надійшла копія спадкової справи №367/2023 заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, із досліджених судом матеріалів спадкової справи вбачається, що 10 вересня 2002 року ОСОБА_2 було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті і на те що вона за законом матиме право, а також земельний сертифікат серії ОД № 0105283 виданий Роздільнянською районною державною адміністрацією від 14 лютого 1997 року з своєму онуку - ОСОБА_1 , що проживає в с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області.

Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Новоукраїнської сільської ради В.М. Козак. Даний факт також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74145791 від 29.09.2023 року.

Відповідно до наданих заявником: Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, довідки виданої Новоукраїнським старостинським округом Роздільнянського району Одеської області, виписки з погосподарської книги №1 на 2001-2005 роки Новоукраїнської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, свідоцтва про смерть, вбачається, що прізвище бабусі заявника « ОСОБА_8 ».

Враховуючи те, що у заповіті прізвище бабусі заявника зазначено як « ОСОБА_8 », а згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ОД №0105283 « ОСОБА_6 » суд констатує, що заявником ОСОБА_1 було доведено та не викликає сумніву факт допущення описки в прізвищі його бабусі ОСОБА_2 у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0105283 виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) колективного с/г підприємства ім. Т.Г. Шевченка виданого на підставі рішення Роздільнянської державної адміністрації від 31.05.1996 року № 262-р розміром 7,6 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, у зв`язку з чим, суд вважає, що причиною неправильного написання прізвища « ОСОБА_6 » слугувала технічна помилка (описка).

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203,275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Проаналізувавши п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документу, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Роздільнянська міська об`єднана територіальна громада про встановлення факту належності документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0105283 виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) колективного с/г підприємства ім. Т.Г. Шевченка виданого на підставі рішення Роздільнянської державної адміністрації від 31 травня 1996 року №262-р розміром 7.6 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.10.2024 року.

Суддя І. В. Бобровська