Справа № 766/5496/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.09.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Скрипніка Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Бівалькевич А.Р.,

в срисутності:

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 1967 р.н., діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2 1990 р.н., яким просить:

- позбавити ОСОБА_2 1990 р.н., місце проживання якої невідоме, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов обґрунтовано тим, що син позивачки ОСОБА_3 , який є третьою особою у справі, 11.12.2009 року уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_2 , який було зареєстровано у встановленому законом порядку відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, з приводу чого видано свідоцтво серії НОМЕР_2 від 11.12.2009 року.

Від шлюбу народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу чого відділом ДРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні було видане свідоцтво серії НОМЕР_3 від 06.07.2010 року.

Із самого народження дитина мешкала із позивачкою та її чоловіком ОСОБА_5 ..

У 2017 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини, а шлюб було розірвано за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2017 року. Після припинення шлюбних відносин відповідачка покинула дитину, та з того часу позивачці нічого не відомо з приводу місця проживання відповідачки, з приводу чого наявний акт обстеження кімнати за останнім відомим місцем мешкання відповідачки, а також повідомлення органів поліції з приводу неможливості встановлення місця знаходження останньої.

Позивач є рідною матір`ю третьої особи по справі - ОСОБА_3 , тобто батька дитини, що підтверджується актовим записом про його народження № 153, від 24.01.1989 р.н., з приводу чого Херсонським міським відділом ДРАЦС видане відповідне свідоцтво ; актовим записом про укладення шлюбу позивачкою із ОСОБА_6 від 08.05.1993 року, за № 291 та актовим записом про смерть останнього за № 3544 від 15.10.1994 року, з приводу чого Міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області видані свідоцтва, а також актовим записом про шлюб № 3, зробленим 07.02.2012 року Виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, згідно якого позивач вийшла заміж за ОСОБА_5 , взявши його прізвище.

Після припинення шлюбу між батьками дитини, дитина увесь час проживає із позивачкою - своєю бабусею, за адресою АДРЕСА_2 , з приводу чого складено акт від 31.08.2023 року ОСББ «Миру -35-Люкс», будучи при цьому зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації відповідачки. Також за вказаною адресою окрім позивача та дитини мешкає нинішній чоловік позивача ОСОБА_5 , тобто дідусь дитини, а сама квартира належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 08.10.2007 року виданого Фондом комунального майна м. Херсона. При цьому, з часу припинення шлюбних відносин між батьками дитини відповідач ніяким чином не проявляє уваги до дочки, не піклується про неї, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться здоров`ям дитини, не вітає із днем народження та іншими святами.

Опікування позивачки дитиною підтверджується характеристикою з місця навчання дитини, виданою 03.08.2023 року Херсонським загальноосвітнім навчально-виховним комплексом № 48.

У 2021 році син позивачки ОСОБА_3 був затриманий та засуджений до покарання у виді позбавлення волі, яке відбуває наразі, через що, на теперішній час він позбавлений можливості займатися вихованням дитини, матеріально її забезпечувати та здійснювати догляд за нею, тому, на теперішній час, матеріальним забезпеченням та доглядом за дитиною займається саме позивачка.

Згідно Акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 , складеного 23.08.2023 року службою у справах дітей Херсонської міської ради в квартирі наявні усі умови для проживання, а також для виховання і розвитку дитини, стосунки у сім`ї дружні і доброзичливі. Позивачка має стабільний дохід , оскільки працює у КНП «Херсонський обласний будинок дитини» ХОР, з приводу чого наявна відповідна довідка про доходи № 23 від 31.08.2023 року.

Таким чином позивачка вказує про те, що має усі умови для повноцінного розвитку, виховання та матеріального забезпечення онуки.

Ухвалою від 29.01.2024 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 01.04.2024 року об 11.00 год., яке слуханням було відкладено через відсутність у суду даних про повідомлення відповідачки у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.07.2024 року о 08.30 год.. Окрім того вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Херсона надати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , вирішено також задовольнити клопотання позивача про допит в якості свідків саму ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ..

Повідомлення відповідачки про час та місце судового розгляду справи, здійснювалось у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем її проживання, проте відповідач до суду на неодноразові виклики не з`явилась, жодних заяв з приводу справи суду не подавала.

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити із викладених у позові підстав та на підставі наданих суду доказів, які були досліджені в її присутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.

Згідно пояснень дитини ОСОБА_4 , якій за час розгляду справи судом виповнилося 14 років, та якій надано можливість, зі згоди позивача, надати пояснення у судовому засіданні, дитина вказала про те, що давно не спілкується зі своєю матір`ю, остання не цікавиться дитиною, не телефонує, в останнє бачила маму більше чотирьох років тому.

Від представника третьої особи ОСОБА_7 на адресу суду , поруч із висновком про доцільність позбавлення відповідачки батьківським прав, а також документами, які були складені при підготовці висновку, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи по суті за відсутності їх представника, якою вони також підтримала заявлені позовні вимоги.

Від третьої особи ОСОБА_3 на адресу суду листом, шляхом направлення поштовою кореспонденцією з смт. Макошине Крюкіського району Чернігівської області, тобто з міста, в якому розташована «Менська виправна колонія № 91» де він з 09.11.2021 року по теперішній час відбуває покарання (згідно довідки кінець строку покарання 26.09.2027 року), надійшов лист, яким він позовні вимоги підтримав, повністю погодившись із обставинами викладеними у позові. Просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Беручи до уваги думку позивача, враховуючи наявність у справі достатніх доказів для вирішення справи по суті, із урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи та прийняття по справі заочного рішення.

Заслухавши позивача, вивчивши позицію третіх осіб, допитавши свідків та дослідивши надані позивачем та отримані за ухвалою суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами 7, 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що згідно дослідженого свідоцтва про шлюб від 11.12.2009 року серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб, з приводу чого було зроблено відповідний актовий запис за № 19, та відповідач отримала прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.07.2010 року відповідач є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно цього ж свідоцтва батьком дитини є ОСОБА_3 .

Згідно дослідженого судом рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2017 року, яке набрало чинності 03.10.2017 року, за позовом ОСОБА_3 шлюб між ним та відповідачкою по справі було розірвано.

Як вбачається зі свідоцтва про народження виданого 24.01.1989 року за № НОМЕР_4 , позивач по справі є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто є рідною бабусею дитини.

При цьому суд бере до уваги те, що Позивач 08.05.1993 року уклала шлюб із ОСОБА_6 ,. внаслідок чого змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », а після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач вже 07.02.2012 року уклала шлюб із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , внаслідок чого отримала прізвище нового чоловіка « ОСОБА_2 », що підтверджується дослідженими судом свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.05.1993 року серії НОМЕР_5 виданим міським відділом РАЦС у м. Херсоні, свідоцтвом про смерть від 22.01.2009 року серії НОМЕР_6 виданим Міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області та свідоцтвом про шлюб від 07.02.2012 року Серії НОМЕР_7 виданим Виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона.

Згідно отриманої судом відповіді УДМС України в Херсонській області станом на 18.01.2024 року відповідач по справі значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до дослідженого судом акту наданого ЖЕК № 1 Суворовського району за адресою місця реєстрації відповідачки, ОСОБА_2 виїхала із місця проживання 2021 року у невідомому напрямку, що засвідчили свідки.

Згідно досліджених судом акту обстеження умов проживання, вчиненого начальником служби у справах дітей ХМР ОСОБА_11 та головним спеціалістом служби ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 від 20.08.2023 року , за вказаною адресою поруч із позивачем проживають також її чоловік ОСОБА_5 та дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка є їх онукою, стосунки в сім`ї дружні, доброзичливі, а вказане помешкання належить ОСОБА_5 на праві власності згідно свідоцтва про право власності виданого 0.10.2007 року Фондом комунального майна м. Херсона

Дослідженим судом актом оцінки потреб сім`ї за адресою АДРЕСА_2 , також підтверджується те, що за вказаною адресою поруч із власником ОСОБА_5 мешкає позивач із онукою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини при цьому забезпечена усім необхідним для проживання а також доглядом та вихованням. Мати не приймає участі у вихованні дитини тривалий час, не займається нею. З огляду на що, складено відповідний висновок оцінки потреб сім`ї від 27.07.2023 року згідно якого Дитина ОСОБА_4 виховується в родині дідуся та бабусі. Мати участі у вихованні дитини не приймає, батько перебуває у місцях позбавлення волі. Дитина зазнала психологічного насильства внаслідок проживання в умовах воєнного стану, проте особа яка замінює батьків здатна долати складні життєві обставини, забезпечувати потреби дитини.

Згідно акту про фактичне проживання дитини ОСОБА_4 від 31.08.2023 року, засвідченого ОСББ «Миру-35-Люкс», дитина дійсно мешкає за адресою АДРЕСА_2 , разом із бабусею - позивачкою по справі, та дідусем, чоловіком позивачки.

Відповідно до дослідженої судом Характеристики на ученицю 7-Б класу Херсонського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу № 48 ХМР ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина навчається у закладі починаючи з 1-го класу і за цей період зарекомендувала себе як старання, дисциплінована, відповідальна учениця. Оволоділа навчальним матеріалом на високому та достатньому рівнях. Дівчина спокійна, спостережлива, доброзичлива, врівноважена, впевнена у собі, здатна до прийняття обдуманих самостійних рішень, забезпечена усім необхідним для навчання та розвитку. Під час дистанційного навчання ОСОБА_4 не пропустила жодного уроку. Дитиною опікується бабуся ОСОБА_1 .. Матір ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала школу і не підтримує зв`язки із класним керівником щодо навчання дитини.

Викладені судом обставини невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків також знайшли своє підтвердження із показів допитаних по справі в якості свідків як позивача ОСОБА_1 так і її чоловіка ОСОБА_5 , з якими дитина мешкає тривалий час, про що вказано вище.

За на виконання ухвали суду Виконавчим комітетом Дніпровської районної у місті Херсоні ради 04.07.2024 року за вих. № 2-49/1126 було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким Виконком в особі органу опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому вказаним актом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , яка є бабусею ОСОБА_4 мешкає разом із дитиною та дідусем ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , приймає активну участь у вихованні дитини, майже із часу її народження, а після розірвання шлюбу між батьками дитини виховання та утримання дитини взяла на себе у повному обсязі, відповідачка за вказаною адресою не проживає. Згідно повідомлення ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 03.05.2024 року за № 3968/36.1/04-24 місце знаходження відповідачки невідоме. Також з`ясовано, що дитина тривалий час не бачила матір, та не спілкувалась із нею, мати не телефонує дитині та не цікавиться нею. Батько дитини відбуває покарання, пов`язане із позбавленням волі. У висновку також наведено характеристику із місця навчання дитини, яка була досліджена судом, та з приводу якої вказано вище.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно зі статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом Верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року та «Савіни проти України» зазначає, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При цьому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і саме інтереси дитини повинні мати переважний характер над інтересами батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються переліком, зазначеним у вище приведеній постанові Пленуму, і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Ухилення одного з батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є правовою підставою для позбавлення батьківських прав.

Однак, дане поняття, тобто ухилення від виконання батьківських обов`язків, є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

В пункті 52 рішення «Савіни проти України» зазначено, що Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Так дослідженням судом доданих до справи доказів, про які вказано вище, відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме тривалий час не спілкується із дитиною, не забезпечує належні умови проживання та розвитку дитини, не цікавиться її розвитком, успіхами у навчанні. Фактично за дослідженими судом доказами позивач не виконує своїх батьківських обов`язків починаючи із народження доньки.

При цьому суд також бере ж уваги те, що не подавши відзиву та не з`явившись до суду, відповідачка даних обставин не спростовувала, підтвердження інтересу до дитини не довела.

Виходячи з цього, суд вважає, що зазначені вище факти у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідачки від виховання дитини, свідоме та тривале нехтування нею своїми батьківськими обов`язками і небажанням виконувати їх, що дає суду підстави для висновку про доцільність в інтересах дитини позбавлення її батьківських прав.

Суд враховує, що з точки зору закону позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Суд вважає, що такі фактори, як відсутність відповідачки протягом тривалого часу в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідачки, як матері, та нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідачка втратила інтерес до дитини, жодного разу майже з народження, коли дитина почала проживати у сім`ї позивачки, не відвідувала дитину і будь-яким іншим чином приймати участь у житті дитини не намагалась, із заявами в компетентні органи щодо сприяння у здійсненні спілкування із дитиною не зверталась, як і не зверталась із заявами щодо перешкоджання їй у спілкуванні донькою, при цьому обставин, які б свідчили про перешкоджання позивачці у спілкуванні із донькою судом не встановлено.

Суд при цьому також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині позбавлення відповідачки батьківських прав.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом із тим, рішення про призначення дитині опікуна/піклувальника, тобто особи, на користь якої суд і вирішує питання про стягнення аліментів, приймається саме відповідним органом опіки/піклування після того, зокрема як набере чинності рішення суду про позбавлення батьків (одного з батьків) батьківським прав щодо дитини (п. п. 1.3., 2.2. Наказу «Про затвердження Правил опіки та піклування» № 34/166/131/88 від 26.05.99, Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. vd990526 vn34/166/131/88 за N 387/3680), з огляду на що, враховуючи те, що відповідне рішення ще не прийнято, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, без зазначення на користь кого саме мають бути стягнуті аліменти. При цьому суд зауважує що питання щодо того, на корить кого мають бути стягнуті аліменти має бути вирішено після набрання вказаним рішенням суду законної сили.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.141 ч. 1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні.

Виходячи з цього та у зв`язку із частковим задоволенням вимог позивача, а саме в частині вимог немайнового характеру, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1 073,60 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 141, 150, 155, 164, 165 Сімейного Кодексу України, Конвенцією про права дитини, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь особи або закладу, де буде влаштована неповнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки її доходу (заробітку), але не менше п`ятдесяти відсотків від встановленого законом на дитину відповідного віку прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позову (08 вересня 2023 року) і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яким є Херсонський апеляційний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - не встановлено;

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 04.10.2024 року.

Суддя: Л.А. Скрипнік