КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 373/86/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7379/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року та додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Хасанової В.В., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, орган опіки і піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вільній участі й вихованні його онучки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити наступний графік спілкування дідуся ОСОБА_2 з онучкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; кожну першу та третю суботу або неділю з 10:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання діда без присутності матері дитини, або у будь-який інший час за домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але не менше ніж за один день до спілкування; судові витрати покласти на відповідача (т. 1 а.с. 1-4, 110).

На обґрунтування позову зазначав, що він є дідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в шлюбі його сина ОСОБА_4 з відповідачкою ОСОБА_1 . Шлюб між сином, ОСОБА_4 , та відповідачкою ОСОБА_5 , був розірваний 14.07.2014 року. Онучка проживає разом з відповідачкою. Проте, на даний час у відповідачки склалося вороже ставлення до колишнього чоловіка, і, як наслідок, до його близьких, включаючи позивача.

Позивач вказував, що він разом із своїм сином ОСОБА_4 - батьком ОСОБА_3 , проживає у США. Відповідачка ігнорує дзвінки позивача із США, що унеможливлює спілкування з онукою Златою. Стверджував, що після відмови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ізолювала дитину від батька та його рідних, перешкоджає спілкуванню з нею. Позивач вказував, що він всіляко намагався брати участь у вихованні онуки, виходити на зв`язок з нею за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку, проте, відповідач з метою недопущення особистого спілкування з онукою дідуся, не передавала їй подаровані сином позивача мобільні телефони, відмовляла в проханнях поговорити з дитиною по телефону відповідача. У зв`язку з викладеним, протягом кількох років позивач був позбавлений можливості підтримувати родинні зв`язки з онукою.

Стверджував, що перебуваючи за кордоном, протягом 2017-2018 років надавав власну банківську картку сину та доступ до Приват24 та таким чином допомагав перераховувати кошти на утримання ОСОБА_3 . На банківський рахунок відповідача були зроблені грошові перекази з призначенням платежу «childsupport» в різних сумах від 1800 до 7 035 грн., а в сукупності 21 297,05 грн.

Посилався на те, що він, як дідусь, має бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, жодних негативних даних, які б унеможливили спілкування онуки з дідусем немає. Інтересам дитини відповідає збереження родинних зв`язків, у тому числі, родинних зв`язків з дідом (т. 1 а.с. 1-4, 110).

21 березня 2023 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому остання просила відмовити у задоволенні позову. Зазначала, що ніколи не заперечувала проти спілкування доньки з дідом, однак протягом 7 років позивач жодного разу навіть не намагався побачитися з онучкою. Його твердження про ігнорування дзвінків від нього є неправдивими, жодного разу позивач не дзвонив особисто, щоб поспілкуватись з онукою, усі дзвінки надходили на її номер з мобільного телефону її колишнього чоловіка. Водночас, зазначила, що на підтвердження обставин перешкоджання у спілкуванні з онукою, позивач не надав жодного належного доказу (т. 1 а.с. 54-58).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Переяславської міської ради як орган опіки та піклування (т. 1 а.с. 71).

05 квітня 2023 року до суду надійшов відзив від представника позивача - адвоката Гори Р.М., в якому останній підтримував позовні вимоги (т. 1 а.с. 75-76).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, орган опіки і піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, - задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання йому можливості: спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну першу та третю суботу або неділю з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання діда або у будь-який інший час за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не менше, ніж за один день до спілкування, в присутності матері дитини або за згодою матері за її відсутності. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. (т. 1 а.с. 148, 171-175).

Додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, орган опіки і піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500,00 грн. (т. 1 а.с. 191-193).

Не погодившись з рішенням районного суду, 19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою,в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позову та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (т. 1а.с. 202-207, 234-240).

На обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції не встановлено порушення прав позивача, проте суд вважав за потрібне зобов`язати відповідача вчиняти певні дії для відновлення прав позивача. Звертала увагу, що участь суду при вирішенні питання способу участі баби, діда у вихованні внуків є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з внуком та його вихованні, яка створюється одним з батьків. Проте, судом встановлено, що ніяких перешкод у спілкуванні та вихованні дитини - онуки Злати позивачу не вчинялося, але при цьому, суд визначає для позивача спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою і встановлює графік такого спілкування. Вказаним рішенням суд однією частиною суперечить іншій, бо фактично визнає, що наявні перешкоди в спілкуванні позивача з онукою, тому і встановлює графік. Без наявності перешкод у спілкуванні позивача з онукою вказаний графік не потрібен. Вказувала, що позивач в будь-яких час та в будь-який спосіб мав та має змогу спілкуватись з онукою, але у діда не було на це бажання.

Встановлюючи графік спілкування, суд фактично порушує права дитини, що полягає в примусу дитини дотримуватись встановлених графіків, які раніше були відсутні. Дитина мала можливість вільно спілкуватись з дідом, які він з онукою, їм ніхто в цьому не перешкоджав, а тепер на це встановлено обмеження. Вказане з часом накладе відбиток на взаємовідносинах онуки з дідом. Дитина, знаючи що дід встановлює для неї обмеження, рамки спілкування, фактично нав`язуючи свою волю, при тому ні разу до цього не здійснивши якихось дій, щоб хоча би познайомитись з онукою, з часом може відмовитись сприймати його як дідуся.

Крім того, суд першої інстанції вказуючи на відсутність перешкод, що можуть вчинитися позивачу посилається на правовий висновок Верховного Суду, в якому чітко вказується, що обов`язковою умовою подання дідом/бабою позову про усунення перешкод у спілкуванні з онуком є наявність порушеного права, а їх недоведеність - підстава для відмови в позові. Проте, суд своїм рішенням ігнорує підстави встановлені законодавством для звернення до суду за захистом порушених прав.

Також, посилалась на те, що суд, встановлюючи графік спілкування, посилався на те, що між сторонами існують емоційно напружені відносини, проте, в ході судового розгляду такого встановлено не було.

Апелянт звертала увагу, що Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області фактично в один і той же час розглядались ще два позови з аналогічними позовними вимогами до ОСОБА_1 , але від батька (справа № 373/48/23) та від бабусі (справа № 373/87/23). Рішеннями по вказаним справам було встановлено графік спілкування з донькою ОСОБА_6 . Фактично, по трьом судовим рішенням, враховуючи дане оскаржуване рішення, донька Злата повинна бути кожен день на зв`язку з 18.00 год. до 21.00 год. При цьому, якщо вона буде розмовляти з кимось з трьох своїх рідних, то в цей час хтось інший з них не можуть до неї додзвонитись. Крім того, першу та третю суботу чи неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. донька Злата повинна зустрічатись з батьком, дідом, бабою в один і той самий день і час, проте, зустрічаючись з одним родичем (батьком, бабою чи дідом), інші будуть проігноровані, що унеможливить виконання рішення суду (т. 1 а.с. 202-207, 234-240).

Не погодившись з додатковим рішенням суду, 22 лютого 2024 року ОСОБА_1 направила безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати додаткове рішення та ухвалити нове про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повністю (т. 1 а.с. 224-228, 243-246).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим. Посилалась на те, що судом не було враховано участь представника відповідача ОСОБА_7 у судових засіданнях від 20.06.2023, 22.09.2023, 29.03.2023, бо вони були відкладені, або малозначимі. При цьому, суд не врахував, що відкладення судових засідань 20.06.2023 та 22.09.2023 року було здійснено з вини сторони позивача, бо останній не мав змоги бути учасником засідання в режимі відеоконференції та робив якісь дії, щоб бути присутнім. Фактично засідання розпочинались, але після клопотання представника позивача їх було відкладено. Тобто, засідання відкладались з вини сторони позивача, а представник відповідача був присутнім в зазначених засіданнях.

Крім того, договором відповідача з представником ОСОБА_7 встановлено фіксовану суму за участь в судових засіданнях 3 000,00 грн. за одне засідання, та не встановлено зменшення оплати при відкладенні засідань чи з якихось інших причин, та не встановлено час перебування в судових засіданнях представника відповідача. Участь представника в судових засідання включає не лише саму участь в них, але й підготовку до нього, прибуття до суду та очікування судового засідання.

Вказувала, що з зазначеної в розрахунку між адвокатом та клієнтом суми в розмірі 10 000,00 грн. суд залишив лише 7 000,00 грн., проте в рішенні не вказано, які з наданих адвокатом послуг судом не враховано та підстави такого неврахування. Також, звертала увагу, що розгляд справи затягнувся з вини сторони позивача. При цьому, позивач посилався в клопотання про зменшення витрат на те, що не по всім справам відбулись засідання, проте останнім не доведено наявність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_1 . Зазначала, що суд в додатковому рішенні самостійно зменшив витрати і по іншим наданим відповідачеві адвокатом послугах, але такі підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення витрат відсутні (т. 2 а.с. 224-228, 243-246).

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гора Р.М. подав відзив, в якому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення від 08 листопада 2023 року та додаткове рішення від 24 січня 2024 року залишити без змін (т. 2 а.с. 28-37, 62-68).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Романенко Г.П. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Гора Р.М. заперечував проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_2 був сповіщений повідомленням його представника - адвоката Гора Р.М., що останній не заперечував в суді апеляційної інстанції. Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславською міської ради була завчасно повідомлена, про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду (т. 2 а.с. 7-18, 24, 50-61, 71-77, 90-101).

За клопотанням представника ОСОБА_2 - адвоката Гора Р.М. розгляд справи 02 травня 2024 року був відкладений (т. 2 а.с. 19-23)

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м. Жешув, Польща, що підтверджується повним витягом із свідоцтва про народження, зареєстрованим відділом реєстрації громадянського стану у Жешуві за № 6010/2012 від 09.10.2012 та документом про завірений переклад з польської мови, присяжним перекладачем української мови К.Літвін, м. Жешув, 17.01.2013, реєстр № 120/13 (т. 1 а.с. 11-12).

З копії зазначеного свідоцтва про народження вбачається, що батьками дитини є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 06.09.1984 Переяслав-Хмельницьким міськвідділом ЗАГС Київської області, складено актовий запис № 351 про народження ОСОБА_4 . Батьком записано ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 9).

Таким чином, ОСОБА_2 є дідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До позову додано рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.08.2021 по справі № 373/272/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав, яким в задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 15-28).

В заяві від 07 лютого 2021 рокупредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_11 , адресованій ОСОБА_1 ,запропоновано вирішити питання щодо забезпечення можливості спілкування ОСОБА_2 з онучкою ОСОБА_12 за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку, в тому числі надати контакти засобів зв`язку, за якими ОСОБА_2 зможе зв`язатися та спілкуватися з ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 29-30).

Листом ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 16.02.2022 запропоновано вирішити питання щодо зустрічей та спілкування з онукою Златою під час особистої зустрічі (т. 1 а.с. 59).

Відповідно до висновку про доцільність участі ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та погодження днів і годин для їх спілкування від 26.04.2023 року Виконавчий комітет Переяславської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, участь ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та погодження днів і годин для спілкування діда з онукою, враховуючи стан здоров`я та бажання дитини, а саме: щоденно з 18:00 до 21:00 год. спілкування з онукою за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; першу та третю суботу або неділю місяця з 10:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем реєстрації діда без присутності матері дитини, або у будь-який інший час за домовленістю між мамою і дідусем, але не менше ніж за один день до спілкування (т. 1 а.с. 82).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.07.2023 року в справі № 373/48/23 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні, вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - задоволено частково. Встановлено ОСОБА_4 дні та години спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи стан здоров`я та побажання дитини: щоденно з 18 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, відвідуванні гуртків, секцій тощо; першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання дитини або у будь-який інший час за домовленістю між батьками дитини, але не менше, ніж за два дні до спілкування; спільний відпочинок тривалістю не більше 15 днів під час літніх канікул, 5 днів під час інших шкільних канікул на території України, з обов`язковим погодженням з мамою дитини не менше, ніж за два тижні до відпочинку, з обов`язковим поверненням дитини особисто батьком за місцем проживання дитини з мамою. В задоволенні решти вимог - відмовлено (т. 1 а.с. 125-130).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року у справі № 373/87/23позов ОСОБА_10 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, орган опіки і піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, - задоволено частково. Визначено ОСОБА_10 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання їй можливості: спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну першу та третю суботу або неділю з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання бабусі без присутності матері дитини або у будь-який інший час за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не менше, ніж за один день до спілкування. В решті позовних вимог - відмовлено.

В судовому засіданні 12 жовтня 2023 року судом першої інстанції була заслухана думка дитини, ОСОБА_3 , яка у присутності психолога ОСОБА_13 повідомила, що вона з дідусем взагалі незнайома. Про дідуся ОСОБА_14 їй розповідала бабуся ОСОБА_15 і мама. З 5 років вона має особистий мобільний телефон і спілкується ним із своїм татом. Дідусь їй не дзвонить. Дзвінки, які їй надходять вона контролює сама, мама їй в цьому не допомагає і не радить коли відповідати на дзвінок, а коли не відповідати. Зазначила, що звикла жити без дідуся, якби він хотів з нею познайомитись, то міг би їй подзвонити. Готова познайомитись з дідом та зустрічатись з ним, але не більш, як на годинку-дві. Щодо спілкування телефоном повідомила, що не розуміє як вона має спілкуватись з людиною, яку взагалі не знає (т. 1 а.с. 140).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста статті 19 СК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року в справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що: «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що: «будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.».

Так, у справі, що переглядається судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір щодо участі діда у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якийне вдалося вирішити у позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивач (дід) вимушений був звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу їх участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що дід ОСОБА_2 має законне право на спілкування зі своєю онукою, ОСОБА_12 , та на участь у її вихованні, а спілкування позивача із онукою буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і дідуся, забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказувала на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення зазначив, що обов`язковою умовою подання дідом/бабою позову про усунення перешкод у спілкуванні з онуком є наявність порушеного права, а їх недоведеність - підстава для відмови в позові. Однак, суд своїм рішенням проігнорував підстави встановлені законодавством для звернення до суду за захистом порушених прав та дійшов помилково висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, з огляду на таке.

Так, в постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22) зазначено, що при вирішенні спору суди попередніх інстанцій не врахували, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками можливе лише у разі наявності перешкод позивачам з боку відповідача. З урахуванням обставин, встановлених судами та які визнавалися учасниками справи, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з їх онуками. Тому суди зробили неправильний висновок про задоволення цієї позовної вимоги. З урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні.

Тобто, відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі баби та діда у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 742/1716/23).

Також, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою, посилалась на те, що визначений судом першої інстанції графік спілкування діда ОСОБА_2 з онукою співпадає з графіком спілкування ОСОБА_4 з дитиною, визначеним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.07.2023 року в справі № 373/48/23, та з графіком спілкування баби ОСОБА_10 з онукою, визначеним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року у справі № 373/87/23, що ускладнить виконання рішення суду першої інстанції, оскільки донька ОСОБА_3 буде вимушена в один і той же день і в один і той же час спілкуватися з трьома родичами (батьком, дідом та бабою).

Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.07.2023 року встановлено ОСОБА_4 дні та години спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи стан здоров`я та побажання дитини: щоденно з 18 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку, за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, відвідуванні гуртків, секцій тощо; першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання дитини або у будь-який інший час за домовленістю між батьками дитини, але не менше, ніж за два дні до спілкування; спільний відпочинок тривалістю не більше 15 днів під час літніх канікул, 5 днів під час інших шкільних канікул на території України, з обов`язковим погодженням з мамою дитини не менше, ніж за два тижні до відпочинку, з обов`язковим поверненням дитини особисто батьком за місцем проживання дитини з мамою. В задоволенні решти вимог - відмовлено (а.с. 125-130).

Також, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року у справі № 373/87/23 позов ОСОБА_10 до ОСОБА_16 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, орган опіки і піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, - задоволено частково. Визначено ОСОБА_10 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання їй можливості: спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну першу та третю суботу або неділю з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання бабусі без присутності матері дитини або у будь-який інший час за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не менше, ніж за один день до спілкування. В решті позовних вимог - відмовлено.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що позивач просив виділити йому дні для спілкування та побачень з онукою ОСОБА_3 в ті ж дні, які зазначеними вище рішеннями було виділено для спілкування батькові дитини - ОСОБА_4 та бабусі дитини - ОСОБА_10 .

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначеного позивачу ОСОБА_2 способу участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення наступного порядку участі діда у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а саме:

- спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку) за бажанням дитини кожного вівторка та четверга з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., не менше ніж 20 хв., за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій, тощо;

- бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну другу та четверту суботу з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади за місцем проживання дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів їх визнала необґрунтованими.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заявила про орієнтований розмір витрат на правничу допомогу, які очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи - 30 000,00 грн. (а.с. 58).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, орган опіки і піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, - задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання йому можливості: спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну першу та третю суботу або неділю з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання діда або у будь-який інший час за попередньою домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не менше, ніж за один день до спілкування, в присутності матері дитини або за згодою матері за її відсутності. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп. (а.с. 148,171-175).

13 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат та подання доказів розміру судових витрат (а.с. 149-157).

Таким чином, відповідачем дотримано строків подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підтвердження повноважень представника позивача - адвоката Романенка Г.П. та на підтвердження витрат на правничу допомогу до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 08 березня 2023 року, укладеного між адвокатом Романенко Г.П.та ОСОБА_1 (а.с. 151-155); додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги від 08 березня 2023 року (а.с. 156); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1369374 (а.с. 64); акт надання правничої допомоги (приймання-передачі послуг), згідно з Договором про надання правничої допомоги від 08 березня 2023 року (а.с. 157); квитанцію до прибуткового касового ордера від 20 листопада 2023 року на суму 34 000,00 грн. (а.с. 186).

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3. договору про надання правничої допомоги від 08 березня 2023 року обов`язок клієнта сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.

Підпунктом 4.2, 4.3, 4.4 пункту 4 вказаного договору гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та може оформлятися додатком до Договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи не досягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Сторони можуть встановити сплату гонорару в розмірі 0,00 грн за принципом «рrobono".

У додатку № 2 до договору про надання правничої допомоги від 08 березня 2023 року, у п. 1 зазначено, що відповідно до умов договору адвокат надає правничу допомогу клієнту при вирішенні питань, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 373/86/23 за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою.

Гонорар адвоката за надання правничої допомоги клієнту по Договору складає: 1500 грн. - консультація адвоката, узгодження правової позиції; 1500 грн. - попереднє опрацювання матеріалів, аналіз законодавства та судової практики по спірним правовідносинам, формування правової позиції; 6 000 грн. - підготовка та складання відзиву на позов; 500 грн. одна сторінка - складання документів: запитів, заяв, клопотань та інше; 3000 грн. - участь у суді першої інстанції (за день); 4000 грн. - участь в апеляційному розгляді справи (за день); 6000 - участь у касаційному розгляді справи (п. 5 Додатку № 2).

У пункті 2 акту надання правничої допомоги (приймання-передачі послуг) від 11 листопада 2023 року зазначено перелік наданої адвокатом правничої допомоги, а саме: консультація адвоката, узгодження правової позиції - 1500 грн.; попереднє опрацювання матеріалів, аналіз законодавства та судової практики по спірним правовідносинам, формування правової позиції - 1500 грн.; підготовка та складання відзиву на позов - 6 000 грн.; підготовка та складання заяв про відшкодування судових витрат - 2 арк. по 500 грн. - 1000 грн., участь у суді першої інстанції - 3000 грн. за 8 засідань (29.03.2023, 02.05.2023, 24.05.2023, 20.06.2023, 10.08.2023, 22.09.2023, 12.10.2023, 08.11.2023 ) - 24000 грн. Всього надано послуг на суму 34000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 23 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гора Р.М. заперечував щодо заяви про ухвалення додаткового рішення та просив відмовити у задоволенні заяви (а.с. 188-190).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Перевіривши обсяг виконаних робіт та наданих послуг адвокатом Романенко Г.П. відповідачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в частині надання адвокатом Романенком Г.П. таких видів правової допомоги як: консультація адвоката, узгодження правової позиції - 1 500 грн.; попереднє опрацювання матеріалів, аналіз законодавства та судової практики по спірним правовідносинам, формування правової позиції - 1 500 грн.; підготовка та складання відзиву на позов - 6 000 грн.; підготовка та складання заяв про відшкодування судових витрат - 2 арк. по 500 грн. - 1 000 грн., підлягає зменшенню до 7000,00 грн.

При цьому, колегія судді зауважує, що підготовка відзиву на позовну заяву включає в себе аналіз законодавства та судової практики по спірним правовідносинам. Крім того, вартість робіт щодо підготовки та складання відзиву на позов у розмірі 6 000 грн.є завищеним, враховуючи, що відзив викладений на 5 сторінках.

Також, судом першої інстанції встановлено, що судові засідання у даному позові здійснювались частково дистанційно в режимі відеоконференції. В справі проведено до 8 судових засідань, в яких 20.06.2023 та 22.09.2023 розгляд справи було відкладено, а у засіданні 29.03.2023 вирішувалось лише одне питання, що полягало в залученні до участі в справі третьої особи. За вказаних обставин суд першої інстанції обраховував витрати за участь представника ОСОБА_7 у зазначених засіданнях та вважав, що вони підлягають відшкодуванню на суму 16 000, 00 грн. (24000,00 - 6000,00 - 2000,00).

Проте, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на те, що судом безпідставно не було враховано участь представника відповідача ОСОБА_7 у судових засіданнях 20.06.2023, 22.09.2023, 29.03.2023, бо вони були відкладені, або малозначимі. При цьому, суд не врахував, що відкладення судових засідань 20.06.2023 та 22.09.2023 року було здійснено з вини сторони позивача, бо останній не мав змоги бути учасником засідання в режимі відеоконференції.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2023 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. При цьому, в судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Романенко Г.П. (а.с. 113).

Крім того, 22 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Романенко Г.П. також був присутній та брав участь в судовому засіданні (а.с. 132).

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21).

Враховуючи викладену позицію Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неврахування до розміру витрат на правничу допомогу участь представника відповідача ОСОБА_7 у судових засіданнях 20.06.2023, 22.09.2023.

При цьому, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат щодо участі у судових засіданнях 20.06.2023 та 22.09.2023 року у розмірі по 3 000,00 грн. є завищеними, з огляду на те, що судове засідання 20.06.2023 розпочалось о 08 год. 22 хв., а закінчилось о 09 год. 13 хв., а судове засідання 22.09.2023 року розпочалось о 11 год. 09 хв., а закінчилось 11 год. 43 хв. Таким чином, колегія суддів приходить висновку до зменшення вартості вказаних витрат щодо участі адвоката у зазначених судових засіданнях з 3 000,00 грн. до 1500,00 грн. за кожне судове засіданнях.

Отже, враховуючи обсяг процесуальних заходів, вжитих представником відповідача -адвокатом Романенком Г.П., тривалість його участі у судових засіданнях, складність справи, дотримуючись критеріїв дійсності, необхідності, співмірності та розумності, з урахуванням заперечень представника позивача адвоката Гори Р.М. щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про розумність розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 26000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Відтак, додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року слід змінити, збільшивши розмір стягуваних витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 11 500 грн до 13 000 грн.

Інші доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Пунктом 1 частини 1 статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року - змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення наступного змісту:

«Визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання йому можливості:

- спілкування з дитиною за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку) за бажанням дитини кожного вівторка та четверга з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., не менше ніж 20 хв., за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій, тощо;

- бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну другу та четверту суботу з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади за місцем проживання дитини».

Додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, збільшивши її розмір з 11 500 грн. до 13 000 грн.

В іншій частині рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2023 року та додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 04 жовтня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова