Справа № 490/7932/24
Провадження № 2/489/2712/24
Ухвала

Іменем України

08 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів, треті особи - ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва із позовною заявою, в якій просила визнати незаконними дії Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2024 матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

В ухвалі суд зазначив: згідно ч.8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді №776352 від 09.09.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, позивачка 06.03.2023 року знята з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, підстави для застосування ч.5 ст. 28 ЦПК України відсутні.

Згідно ч. 2, ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно відповіді №778750 від 10.09.2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» зареєстроване за адресою: м.Миколаїв, вул. Погранична, буд.159, що згідно адміністративної карти міста Миколаєва є територією Інгульського району м. Миколаєва, а отже не відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням обґрунтовування ухвали, суд виходив з загальних правил територіальної підсудності за місцем знаходження відповідача.

Але, з такими висновками суду погодитись неможно з огляду на наступне.

За правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Вимоги позовної заяви безпосередньо стосуються конкретного нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги стосуються поновлення газопостачання до конкретної квартири, що за територіальністю відноситься до Заводського району міста Миколаєва.

Таким чином, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 ЦПК України, дана справа не підсудна Ленінському районному суду міста Миколаєва

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що дана справа територіально не підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки підстави для пред`явлення даного позову саме до Ленінського районного суду м. Миколаєва як за територіальною, так і за предметною підсудністю - відсутні.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 42 постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правова позиція щодо правил виключної підсудності відносно нерухомого майна також була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/6644/18.

Відповідно до якої колегія суддів зазначила наступне: нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень», застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно ч.1 ст.379 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції /підсудності/.

Враховуючи вище викладене, матеріали позовної заяви слід передати до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Керуючись ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів, треті особи - ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - передати до Центрального районного суду м.Миколаєва за правилами виключної підсудності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Г.С.Костюченко