Провадження № 2-о/369/610/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(без руху)

06.09.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

06 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї документи, вважаю, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу. Загальні правила цієї статті застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Однак, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до висновку, що заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У відповідності до абзацу 2 п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року № 12, згідно з Законом України "Про органи реєстрації актів громадянського стану" і Правилами, які встановлюють порядок реєстрації актів громадянського стану і затверджуються Міністерством юстиції України, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Отже, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині першій статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від07.07.95 року №12 передбачає, щоподана до суду заява про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану чи про анулювання такого акту повинна містити в собі відомості про те, в якому акті громадянського стану є неправильності в записі і в чому саме вони полягають, який запис в акті громадянського стану і у зв`язку з чим підлягає анулюванню, коли і яким органом реєстрації актів громадянського стану відмовлено у виправленні запису, внесенні до нього змін чи доповнень або в анулюванні поновленого чи повторно складеного актового запису. До заяви мають бути додані: копія відповідного свідоцтва, висновок органу реєстрації актів громадянського стану про відмову у виправленні, зміні чи доповненні запису або в анулюванні поновленого чи повторно складеного запису акта громадянського стану, інші документи, що стосуються даної справи. Якщо заяву подано без додержання цих вимог, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Таким чином, зверненню до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, має передувати звернення заявника до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із вказаною заявою. Лише після одержання письмової відмови Відділу державної реєстрації актів цивільного стану, заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Однак, заявник не надав суду підтвердження свого звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану та письмової відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану з приводу внесення змін до актового запису.

Згідно ч. 1 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, її слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити про необхідність усунення недоліків шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА