ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6846/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судових засідань Давидюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва (вул. О. Кошиця, 5а) у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

у травні 2024 року КП "Житло-Сервіс" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . У зв`язку із неналежною сплатою нею коштів за утримання будинку та прибудинкової території у період з квітня 2019 року по січень 2024 року, у неї утворилася заборгованість, яка складає 19 735, 92 грн. Зазначену заборгованість, інфляційну складову боргу у розмірі 1369,47 та 3% річних - 564, 73 грн, що разом складає 21 67,12 грн, позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 03 червня 2024 року.

18 червня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА з якої вбачається, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстрована.

24 червня 2024 року до суду до надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА, з якої вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстрованих осіб не значиться.

Ухвалою суду від 24 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 14 серпня 2024 року на 11:00 год.

Судове засідання призначене на 14 серпня 2024 року було відкладено на 20 вересня 2024 року на 11:00 год для повторного виклику відповідачки.

У судове засідання призначене на 20 вересня 2024 року учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять заяву представника позивача, у якій зазначено, що розгляд справи він просить проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Причини неявки відповідача суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме, шляхом надсилання повісток про виклик до суду на адресу місцезнаходження майна, власником якого вона є: АДРЕСА_3 ; та на адресу, зазначену як адресу місця проживання ОСОБА_1 у копії довіреності від 02 жовтня 2010 року, яка міститься у матеріалах справи, а саме: АДРЕСА_4 . Однак зазначені повістки повернулися до суду без вручення адресату з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Окрім того, про час, дату та місце розгляду справі відповідач повідомлялася шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону зазначений у позовній заяві, та зазначене повідомлення було отримано абонентом 16 серпня 2024 року у застосунку "Viber", про що свідчить відповідна довідка, яка міститься у матеріалах справи.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від неї не надійшов відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, ухвалою суду від 20 вересня 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи, проти чого й у своїй заяві не заперечував представник позивача.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, суд дійшов наступного висновку.

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" є комунальним підприємством, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг.

Актом передачі житлових будинків, службових приміщень, майна у повне господарське відання КП "Житло-Сервіс" від 16 серпня 200 року, затвердженого начальником ГУ житлового забезпечення КМДА, житловий будинок АДРЕСА_1 передано на баланс КП "Житло-Сервіс"

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 вищезазначеного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

15 березня 2011 року між КП "Житло-Сервіс" та ОСОБА_1 було укладено договір № 42 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до пункту 6 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, за діючими в розрахунковому періоді тарифами.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Загальна площа квартири АДРЕСА_5 , за якою виникла заборгованість, становить 47,20 кв.м., що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином здійснювала оплату вартості житлово-комунальних послуг, та на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на січень 2024 року року за відповідачем наявний борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 19 158, 38 грн.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі квартири, якою користується відповідач.

Відповідач не виконала грошове зобов`язання, а отже вона, відповідно до положень статті 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із наданим позивачем розрахунком, судом встановлено, що за період з квітня 2019 року по лютий 2022 року та з січня 2024 року по кінець березня 2024 року втрати позивача від інфляції склали 1369,47 грн, три відсотки річних за вказані періоди прострочення становлять 564,73 грн.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 21 670,12 грн є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим позивач просив стягнути з відповідача витрати понесні позивачем судові витрати суред яких витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До матеріалів позову позивачем було долучено копію договору № 13-24Т від 10 січня 2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між КП "Житло-сервіс" та АО "Шенлі", відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з юридичного консультування та юридичного представництв, найменування та вартість яких визначена у додатку № 1 до даного договору, який є невід`ємною частиною, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до пункту 3 додатку №1 до договору про надання правничої допомоги № 13-24Т від 10 січня 2024 року, у якому передбачені види послуг та їх ціна, вартість підготовки та подання заяви до суду про видачу судового наказу або підготовка і подання позову до суду про стягнення боргу у порядку спрощеного позовного провадження із заявою про розгляд справи за відсутності позивача (що включає нарахування інфляції та 3% річних на суму боргу за житлово-комунальні послуги), складає 2500 грн.

Відповідно до договору № 78 від 10 січня 2024 року про залучення адвоката для надання послуг за договором про надання правничої допомоги № 13-24Т від 10 січня 2024 року, АО "Шенлі" залучає адвоката Ключник А.В. для надання послуг за договором про надання правничої допомоги №13-24Т від 10 січня 2024 року між АО "Шенлі" та КП "Житло-сервіс".

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) за позовом КП "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позивачу були надані такі послуги: підготовка і подання позовної заяви, що включає: аналіз документів, вибір правової позиції; підготовка позовної заяви разом з додатками; розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, загальною вартістю 2500 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт за квітень 2024 року до вищезгаданого договору про надання правничої допомоги, виконавець надав замовнику послуги у період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на суму 172 500,00 грн, найменування, обсяг та вартість яких зазначені в додатку № 01 даного акту, з якого, в свою чергу вбачається, що АО "Шенлі" надало позивачу послугу, зокрема з підготовки і подання позовної заяви про стягнення боргу з ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 у сумі 21670,12 грн, вартістю 2500 грн.

Відповідно до копії виписки по рахунку, КП "Житло-сервіс" було здійснено переказ коштів за договором № 13-24Т від 10 січня 2024 року у розмірі 172 500,00 грн.

Отже, представником позивача надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи докази оплати позивачем послуг за надання правової допомоги, з огляду на відсутність зі сторони відповідачів будь-яких заяв з приводу заперечень щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволення у розмірі 2500 грн.

На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 322, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

У Х В А Л И В:

позовні вимоги Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 21 670, 12 грн, з яких 19 735, 92 грн - основний борг, 564, 73 грн 3% річних та 1369,47 грн інфляційні втрати, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати понесені позивачем на правничу допомогу 2500,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" , м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-б.

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження невідома, РНОКПП невідомий, остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова