Провадження № 2-о/592/265/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В., представника заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Гнилокозової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

13.08.2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою і просить встановити те, що він самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2017 року по цей час.

У судовому засіданні представником заявника було заявлено клопотання щодо закриття провадження у справі у зв`язку з наявним спором про право.

Представник заінтересованої особи Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради в судовому засіданні проти задоволення клопотання адвоката не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з положеннями абзацу 5 ч. 1ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язнаі жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Вочевидь, що метою встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною є отримання відстрочки від мобілізації, про що вказує сам заявник в позовній заяві.

Суд вважає за необхідне зазначити, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Захист порушених прав у зв`язку з тим, що один із батьків не приймає участі у вихованні дитини, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц Верховний Суд зазначив, що при визначенні юрисдикції спору суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду та в аналізі застосування частини шостої статті 294 ЦПК України слід виходити з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства. Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи, що вбачається спір про право, вимога заявника про встановлення факту самостійного виховання і утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є вимогою, яку належить розглядати в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст .293,315 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що заяву ОСОБА_2 необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. 19, 260, 293, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

Суддя Г.Ю. Корольова