Справа №403/381/24 провадження № 2/403/318/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Муляві В.В.,

з участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 доОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Замша Д.Д. звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього на користь позивача аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення заяви, а з 11 листопада 2024 року - 1/4 від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 і до досягнення ним повнолітття. Позовна вимога обгрунтована тим, що позивач самостійно не має змоги забезпечити належний рівень життя дітей, а відповідач по справі, як батько, є працездатним, має постійний дохід та постійне місце роботи, а тому спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не зявились. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялись у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Згідно письмової заяви, поданої до суду представником позивача, останній прохав розглянути справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає суд їх задовольнити (а.с.64).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей не заперечував та погодився сплачувати їх в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу).

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі з 05 червня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (серія НОМЕР_1 ) (а.с.38).

Судом також встановлено, що сторони по справі мають двох спільних дітей: неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем по справі, як матір`ю, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей та довідками, виданими відділом «Центр надання адміністративних послуг» Устинівської селищної ради Кіровоградської області, про адресу реєстрації місця проживання дітей за однією адресою з позивачем по АДРЕСА_1 (а.с.39, 40, 41, 42).

На підставі викладеного, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вирішує спір в межах заявленої позивачем вимоги і на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову, зазначаючи при цьому норми права, які були застосовані судом і мотиви їх застосування, приходить до наступного висновку.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч.1, п.2 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При цьому способом захисту сімейних прав та інтересів є, крім іншого, примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

На дату розгляду судом справи по суті наявності між сторонами домовленості щодо способу утримання їх спільних дітей за відсутності наданих ними відповідних письмових заяв з цього приводу, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача по справі ОСОБА_2 , як матері двох дітей, з якою вони проживають, до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , як батька цих дітей, про стягнення з нього аліментів на їх утримання, здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому порушене право дітей на матеріальне утримання з боку батька підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За змістом ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, ким вони здійснюються, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, останній є фізичною особою працездатного віку та, будучи військовослужбовцем, отримує щомісячний систематичний дохід (а.с.43).

Належних доказів на підтвердження стану здоров`я, наявності аліментних та (або) грошових зобов`язань перед іншими особами, а також тяжкого матеріального становища, які б унеможливлювали чи істотно впливали на виконання ним обов`язку щодо утримання своїх рідних дочки та сина, відповідачем суду надано не було, а тому суд, з урахуванням відсутності заяви позивача ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, приходить до висновку про спроможність відповідача брати участь в утриманні дітей шляхом сплати аліментів в частині від його заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно положень ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ч.1 ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З урахуванням наведених правових норм, приймаючи до уваги предмет позову - стягнення аліментів на утримання двох дітей, які проживають разом з матір?ю - позивачем по справі ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин в частині визначення розміру частки від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню на користь позивача, положень ч.5 ст.183 СК України, що регулюють подібні аліментні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, враховуючи законодавчо визначений розмір аліментів на утримання двох дітей та не подання відповідачем доказів неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільних сина та дочки саме в такому розмірі, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які підлягають стягненню з відповідача по справі ОСОБА_1 на користь позивача по справі ОСОБА_2 , в розмірі 1/3 (однієї третини) його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, у зв?язку з чим позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі - в частині від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає до задоволення.

Разом з тим, за змістом ч.ч.2, 3 ст.183 СК України у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, закон прямо передбачає визначення судом єдиної частки від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватись з нього на утримання двох і більше дітей, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, і не передбачає повноваження суду одночасно з визначенням єдиної частки на утримання декількох дітей, визначати розмір частки від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватись з нього на іншу дитину після досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В даному випадку ч.3 ст.183 СК України імперативно регламентує порядок стягнення аліментів на іншу дитину після досягнення найстаршою дитиною повноліття шляхом звернення матері, батька з відповідним позовом до суду, а за відсутності такого - продовження стягнення аліментів за вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З огляду на викладене, позовна вимога ОСОБА_2 в частині визначення судом розміру аліментів (1/4 всіх видів заробітку відповідача), які будуть стягуватися на сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття, після ІНФОРМАЦІЯ_3 (тобто після досягнення повноліття дочкою ОСОБА_3 ), не підлягає задоволенню як така, що не відповідає вимогам ч.3 ст.183 СК України.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, з урахуванням обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення із відповідача по справі ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2024 року (день пред`явлення позову до суду) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із вимог діючого законодавства України та необхідності захисту інтересів дітей, що мають першочергове значення.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає на необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028 грн.00 коп..

З огляду на викладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, а також те, що відмова в задоволенні частини позовних вимог не стосується самого способу захисту порушеного права, з відповідача по справі на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (0,4 х 3028 грн. 00 коп.), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, як платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 02 серпня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за наступними реквізитами: код класифікації доходів бюджету: 22030106; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання даного рішення суду щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Повне імя сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 04 жовтня 2024 року.

Суддя С.Ю.Атаманова