Справа № 522/6874/24
Провадження №2/522/4648/24
29 серпня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Міщенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
01травня 2024 року до суду надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що неповнолітня ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю в Одеській області та повідомила, що її мати вживає алкогольні напої звернулась до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою про те, що її батьки, тому вона приїхала до сестри в м. Одесу. Неповнолітню ОСОБА_1 було взято на облік. 11.09.2023 року ОСОБА_3 звернулась до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою ОСОБА_2 про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 . Отже, наявність батьківських прав є формальністю та не сприяє забезпеченню інтересів дитини.
За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Шенцевій О.П.
06 травня 2024 року ухвалою було відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
07 червня 2024 року до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, в яких вважали доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
29 серпня 2024 року до суду від представника Приморської районної адміністрації Одеської міської ради Гаврилюк А.А. надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в якій також не заперечував проти закриття підготовчого засідання.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відзив на позов не подавала.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно з ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що на контролі Служби у справах дітей Одеської міської ради перебуває питання соціального захисту неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 173 від 22.04.2009 року, місце державної реєстрації - Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області).
Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області від 07.12.2010 року), останнє місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , звернулась неповнолітня дитина, яка проживає разом із матір`ю в Одеській області, місто Білгород-Дністровський, яка, зі слів дитини, вживає алкогольні напої, тому вона приїхала до сестри, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до міста Одеси.
Згідно з листом, наданим КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради від 12.12.2022 року № 01-35/733, неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було доставлено для проведення медичного обстеження.
Згідно з наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 16.12.2022 року № 58, неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.
За листом, наданим КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 05.01.2023 року № 3, неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було влаштовано до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», де вона перебуває по теперішній час.
Відповідно до листа Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради від 17.02.2023 року № 01/05-111, гр. ОСОБА_2 , згідно з даними реєстру територіальної громади міста Білгород- Дністровського, знята з реєстрації місця проживання з 13.10.2022 року по рішенню суду, що підтверджується повідомленням Управління з питань надання адміністративних послуг від 25.01.2023 року № 22/83. Також повідомлено, що гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, її місце знаходження не відомо.
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.04.2023 року № 327905806, відсутня інформація про реєстрацію права власності неповнолітньою ОСОБА_2 .
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.04.2023 року № 327905337, відсутня інформація про реєстрацію права власності за гр. ОСОБА_1 .
Відповідно до інформації, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 24.04.2023 року № 1108/03.01-06, станом на 31.12.2012 року, відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно в місті Одесі за неповнолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до інформації, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 28.08.2023 року № 851 ССД/01-29, відсутня будь-яка інформація про реєстрацію місця проживання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території міста Одеси.
06.09.2023 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов лист № 422 від КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» щодо вирішення питання стосовно подальшої долі неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З метою з`ясування думки матері, ОСОБА_2 , щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.08.2023 року спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради було здійснено телефонний дзвінок матері, ОСОБА_2 , за номером телефону НОМЕР_3 . На дзвінок відповів чоловік, який повідомив, що номер не належить ОСОБА_2 .
11.09.2023 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради прийшла гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала заяву від їх матері, ОСОБА_2 , яка завірена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_4 , щодо надання згоди на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В зв`язку з чим, вищезазначене питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.09.2023 року протокол № 15 та Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування надано Висновок від 23.01.2024 року № 01-11/1524/1 вих про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина перебуває на повному державному утриманні.
Таким чином, наявність у ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, ОСОБА_1 є формальним.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У відповідності до ст. 56 Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», п. 3 порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.
Посилаючись на всі вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення аліментів з відповідача.
Згідно зі статтею 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідачка не надала до суду документів на підтвердження офіційного доходу не має, а тому не може забезпечити дитині гідний рівень життя. Дитина перебуває на повному державному утриманні.
Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 76).
Відповідно до п. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. ст.150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 26.01.2022 року по справі № 203/3505/19 вказав, що:
Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Враховуючи той факт, що протягом тривалого часу мати ОСОБА_2 свідомо не цікавиться долею дитини, не займається її вихованням, не забезпечує розвиток дитини, взагалі відсутня в житті малолітньої, вказані факти свідчать саме про винну поведінку з боку матері по відношенню до дитини.
Крім того, вказане підтверджується і заявою відповідачки від 07 вересня 2023 року, в якій вона відмовлялася від батьківських прав на дитину, що суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.
Вказані факти є підставою для позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, згідно з релевантною судовою практикою, а саме правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 263/401/20, встановлено, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 390/1418/17, суд встановив, що у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав одного з батьків у зв`язку з ухиленням від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд має брати до уваги найкращі інтереси дитини, враховувати фактичні обставини справи такі, як інтеграцію дитини у нову сім`ю (у разі наявності таких обставин), прив`язаність дитини до нової сім`ї, сприйняття нового чоловіка матері/дружини батька дитини справжніми її батьками, бажання дитини зберегти цю сім`ю, а також відсутність зв`язків у дитини з тим із батьків, щодо якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. При цьому інтереси дитини превалюють над інтересами батьків, а тому завданням суду є встановлення справедливого балансу між ними. Інтереси дитини вимагають, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувались, розрив таких відносин свідчить про припинення зв`язку між дитиною та батьком/матір`ю, а рішення про позбавлення батьківських прав лише юридично підтверджує припинення таких відносин.
Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав.
У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду.
Саме поведінка відповідача, яка полягала у тривалій бездіяльності, призвела до настання для нього негативних наслідків - позбавлення батьківських прав.
З огляду на наведене, враховуючи ставлення громадянки ОСОБА_2 до неповнолітньої доньки, ОСОБА_1 , а також враховуючи Висновок ПРА ОМР органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставини, які є беззаперечними підставами для позбавлення батьківських прав.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволені позову суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, однак враховуючи неможливість виходу за межі позовних вимог, приходить до висновку про визначення розміру аліментів у заявленому позивачем розмірі, тобто в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, тобто до 09.04.2027 року,
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01.05.2024 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 84, 141, 164, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, ч. 4 ст. 223, 241, ч. 2 ст. 247, 258, 263-265, 268, 280-282, 354, 430 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства» суд,-
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України: НОМЕР_2 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області від 07.12.2010 року, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) батьківських прав у відношенні неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України: НОМЕР_2 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області від 07.12.2010 року, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) щомісячно аліменти на користь неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, починаючи з 01.05.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України: НОМЕР_2 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області від 07.12.2010 року, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 10.09.2024 року.
Суддя