Справа №: 164/1771/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Шумік О.І.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом державного спеціалізованого господарського підприємства „Ліси України до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про стягнення 24724 гривень 99 копійок заборгованості за використану електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство „Маневицьке лісове господарство звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про стягнення 24724 гривень 99 копійок заборгованості за використану електричну енергію. Свої вимоги обґрунтували тим, що наказом директора ДП „Маневицьке лісове господарство № 171 від 28 грудня 2011 року „Про введення в експлуатацію в зв`язку із завершенням будівництва і реєстрацією декларацій про готовність об`єкта було введено в експлуатацію 10-квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 . Розпорядженням директора ДП „Маневицьке лісове господарство № 4 від 29 травня 2012 року було задоволено прохання ОСОБА_4 про передачу у приватну власність квартири, в якій вона проживає, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Рішенням Маневицької селищної ради № 3/5 від 18 грудня 2015 року, що вступило в силу з 1 січня 2016 року, АДРЕСА_3 . 19 червня 2012 року ОСОБА_4 , ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на вказану квартиру та здійснено державну реєстрацію права власності, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 21 червня 2012 року за № 34588084. Вказаний багатоквартирний житловий будинок знаходиться на балансі ДП „Маневицьке лісове господарство, що підтверджується довідкою № 07-05/1078 від 6 серпня 2020 року та інвентарною карточкою № 542 обліку основних засобів. Між ДП „Маневицьке лісове господарство та ОСОБА_4 25 червня 2012 року було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п. 1 якого предметом договору є забезпечення власником будинку - ДП „Маневицьке лісове господарство обслуговування та ремонту житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 64.5 кв. метри та утримання прибудинкової території, а співвласником ОСОБА_4 - прийняття участі у витратах на виконання даних робіт. П. 2.2.3 вказаного договору передбачено обов`язок співвласника не пізніше 25 чисел поточного місяця вносити плату на рахунок „Власника будинку або підприємства, що обслуговує будинок, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно до загальної площі квартири, на ремонт відповідно відновної вартості квартири, а також за комунальні та інші послуги. Додатком до договору визначено розрахунок щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будинку, комунальних та інших послуг, в тому числі платежів за електроенергію згідно показників лічильника. Тобто, між позивачем та відповідачами виникли зобов`язальні відносини з приводу надання комунальних послуг. Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_4 користувалися в повному обсязі електроенергією, яка постачалася до будинку через силовий трансформатор, що належав ДП „Маневицьке лісове господарство. Між позивачем ДП „Маневицьке лісове господарство та ВАТ „Волиньобленерго в особі Маневицької філії 29 листопада 2006 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 533-0003000 з відповідними 12 додатками. Розділом 9 цього договору передбачено забезпечення основним споживачем (позивачем - ДП „Маневицьке лісове господарство) передачі електроенергії субспоживачам, перелік яких визначений у додатку № 3 до цього договору. Додатком 3.1 від 1 вересня 2011 року доповнено „Перелік об`єктів і точок обліку Споживача об`єктом під назвою „Будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку, що по АДРЕСА_3 ). Додатком 7 до Договору постачання електричної енергії № 533-0003000 затверджено „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 1 вересня 2011 року, де споживачем енергії виступає будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ДП „Маневицьке лісове господарство. Постачання електричної енергії до будинку, що знаходився по АДРЕСА_1 , проводилося від силового трансформатора ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію), який знаходився на балансі ДП „Маневицьке лісове господарство. Доказами належності позивачу трансформатора № 1116581 (заводський № 172368), через який відповідачам та іншим субспоживачам подавалася електрична енергія, є інвентарна карточка № 445 обліку основних засобів „Трансформатор ТМ-250/10. До балансової належності електроустановок ДП „Маневицьке лісове господарство відноситься відгалуження ПЛ-0.4 кВ, від якого здійснюється розподіл електричної енергії до вищевказаного житлового будинку, і все електрообладнання після межі відповідальності (межа відповідальності - опора № 26 ПЛ 0.4 кВ від ЗТП № 358). На підставі договору купівлі-продажу майна з аукціону від 15 серпня 2019 року силовий трансформатор ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію) в комплекті з лінією ПЛ-0.4 кВ, довжиною 165 метрів, передано ОСББ „Берегиня 32Б. З Додаткової угоди від 1 червня 2020 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 733-0003000 від 1 січня 2019 року, укладеної між ДП „Маневицьке лісове господарство та ВАТ „Волиньобленерго в особі Маневицької філії, встановлено, що даний трансформатор лише 1 червня 2020 року був виключений як точка комерційного обліку електричної енергії, що подається до об`єктів, належних позивачу - ДП „Маневицьке лісове господарство. Трансформатор з інвентарним № 1116581 (заводський № 172368) для виробничих та побутових потреб ДП „Маневицьке лісове господарство не використовувався, а лише надавав послуги із забезпечення електроенергією громадян, які проживають по АДРЕСА_1 , а тому відповідачі повинні були сплачувати кошти за спожиту електроенергію за тарифами для юридичних осіб згідно показників лічильника, встановленого в квартирі, про які повідомляли позивача щомісяця по телефону. Відповідно до повідомлених відповідачами показників лічильника вираховувалася позивачем сума, що підлягала оплаті за використання електричної енергії. При цьому, електроенергія, яка витрачалася на освітлення прибудинкової території та під`їздів даного будинку, оплачувалася лише за рахунок позивача - ДП „Маневицьке лісове господарство, а власники квартир мали обов`язок сплачувати лише ту кількість електроенергії, яку самі споживали згідно з показниками встановлених в їх квартирах лічильників. Розрахунок за спожиту електроенергію з постачальником - Маневицькою філією ПрАТ „Волиньобленерго проводився позивачем за показниками загального лічильника № 98069, який знаходиться на сходовому майданчику, а відшкодування вартості спожитої електроенергії власники квартир проводили на підставі показників їх приладів індивідуального обліку. Тобто, нарахування за використану електроенергію відповідачам здійснювалося, виходячи з кількості електроенергії, обрахованої лічильником електроенергії № 3393166, який здійснював індивідуальний облік споживання в квартирі відповідачів, що по АДРЕСА_2 . До повноважень ДП „Маневицьке лісове господарство встановлення цін/тарифів на електроенергію не відноситься, оскільки такі ціни/тарифи встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Свої зобов`язання ДП „Маневицьке лісове господарство виконувало в повному обсязі і належним чином. Всупереч встановленому законом обов`язку, відповідачі плату за спожиту електроенергію протягом тривалого часу вносили лише частково, на свій розсуд, по перерахунку на розрахунковий рахунок позивача - ДП „Маневицьке лісове господарство на підставі розрахунків підприємства згідно з поданими відповідачами показниками пристрою обліку електроенергії в їх квартирі, в результаті чого утворилася заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 24724 гривень 99 копійок. В добровільному порядку відповідачі оплачувати заборгованість за використану електричну енергію відмовляються. ДП „Маневицьке лісове господарство неодноразово надсилались відповідачам претензії щодо необхідності сплати заборгованості за використану електроенергію, зокрема 13 червня 2018 за вих. № 8/1566, 25 травня 2020 року за вих. № 07-10/664 та 22 червня 2020 року за вих. № 07-10/825, які ними були проігноровані. Згідно виписки з особового рахунку ДП „Маневицьке лісове господарство, акту звіряння взаємних розрахунків за період з 1 січня 2017 року по 16 червня 2020 року між ДП „Маневицьке лісове господарство та ОСОБА_4 вбачається, що вказаному субспоживачу станом на 31 травня 2020 року нараховано заборгованість за спожиту електроенергію за вказаний період на загальну суму 24724 гривень 99 копійок. Підтвердження обсягу та вартості спожитої електроенергії за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2020 року викладене у довідці про факт споживання за елементами схеми в кВт*год (елемент схеми - будмайданчик смт. Маневичі) від 16 червня 2020 року. Посилаючись на зазначені обставини, просили стягнути з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ДП „Маневицьке лісове господарство 24724 гривень 99 копійок заборгованості за використану електричну енергію та судові витрати по даній справі.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року було замінено позивача його правонаступником, залучено державне спеціалізоване господарське підприємство „Ліси України до участі у даній справі як правонаступника позивача - ДП „Маневицьке лісове господарство.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили стягнути з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь державного спеціалізованого господарського підприємства „Ліси України як правонаступника ДП „Маневицьке лісове господарство 24724 гривень 99 копійок заборгованості за використану електричну енергію та судові витрати по даній справі.

Відповідач ОСОБА_4 , представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, вважають їх необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому в їх задоволенні просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, подала до суду відзив на позовні вимоги ДП „Маневицьке лісове господарство, згідно якого позовних вимог не визнала, вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а тому в їх задоволенні просила відмовити.

Заслухавши думку представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_3 , які не заперечували щодо проведення судового розгляду у відсутності вказаного відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_3 , проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Правовідносини щодо надання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги, а щодо постачання електричної енергії - ст. 714 ЦК України, Законом України „Про електроенергетику від 16 жовтня 1997 року, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31 липня 1996 року, Законом України „Про ринок електричної енергії, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 312 від 14 березня 2018 року.

Згідно з ст. 26 Закону України „Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

За змістом положень п.п. 1.3, 1.6-1.8 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31 липня 1996 року постачати (продавати) електричну енергію може енергопостачальник, що має відповідну ліцензію або електропередавальна організація, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території. Договір про постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії та субспоживачем або споживачем, електроустановки якого приєднані до мереж електропередавальної організації, має укладатись після укладення між субспоживачем та основним споживачем (електропередавальною організацією) договору про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача або договору про технічне забезпечення електропостачання субспоживача (споживача). При цьому перед укладенням відповідного договору між субспоживачем та основним споживачем (електропередавальною організацією) субспоживач має узгодити з постачальником електричної енергії точку продажу для нього електричної енергії. Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу, у разі дотримання ним вимог цих Правил, в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках (п. 1.7 Правил). Умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів (п. 1.8 Правил).

Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів визначені розділом 12 вищевказаних Правил.

Населений пункт - юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту (п. 1.2 Правил).

Населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору (п. 12.3 Правил).

Закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту (п. 12.4 Правил).

Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України „Про житлово-комунальні послуги від 9 листопада 2017 року. Згідно з ст. 7, 8 вказаного Закону врегульовано права та обов`язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначено коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є споживач, управитель та виконавець. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідним договором. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Аналогічні норми встановлені ст. 20, 21 Закону України „Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України „Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року „Про затвердження Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної безпеки, санітарних норм і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії від 13 квітня 2017 року споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги, а також надавати доступ для зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 75 вказаного Закону розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку „на добу наперед та внутрішньодобового ринку.

З 19 квітня 2018 вступили в дію Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, які регулюють взаємовідносини між суб`єктами роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 1.1.1 Правил визначено, що ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Згідно з п. 2.3.13 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до п. 6.1 глави 6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або ОМ, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування.

Згідно з п. 6.2. глави 6 розділу XIII Кодексу передбачено, що у побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ППКО не пізніше 4 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ППКО, або через особисте звернення до ППКО.

Відповідно до п. 4.12 глави 4 розділу III ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію зокрема оплачується: протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил територія малої системи розподілу - територія (або частина території) адміністративно-територіальної одиниці, де розташовані об`єкти електроенергетики малої системи розподілу, призначені для розподілу електричної енергії користувачам малої системи розподілу, електричні мережі споживачів, які живляться від мереж малої системи розподілу; учасники роздрібного ринку електричної енергії (учасники роздрібного ринку) - електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Оператор системи забезпечує на своїй території діяльності недискримінаційний доступ до електричних мереж електропостачальнику, який має намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи розподілу укладає договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, зміст якого визначається оператором системи на основі Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є додатком 4 до цих Правил та укладається з кожним електропостачальником, який звертається до оператора системи (п. 1.2.5 Правил ).

Зі змісту вказаних нормативних актів вбачається, що обов`язок укласти відповідні договори лежить в першу чергу на споживачах та субспоживачах послуг.

Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України „Про електроенергетику та Правилами.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц зроблено висновок про те, що відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

В судовому засіданні встановлено, що наказом директора ДП „Маневицьке лісове господарство № 171 від 28 грудня 2011 року „Про введення в експлуатацію в зв`язку із завершенням будівництва і реєстрацією декларацій про готовність об`єкта було введено в експлуатацію 10-квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 . Розпорядженням директора ДП „Маневицьке лісове господарство № 4 від 29 травня 2012 року було задоволено прохання ОСОБА_4 про передачу у приватну власність квартири, в якій вона проживає, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Рішенням Маневицької селищної ради № 3/5 від 18 грудня 2015 року, що вступило в силу з 1 січня 2016 року, АДРЕСА_3 . 19 червня 2012 року ОСОБА_4 , ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право спільної часткової власності на вказану квартиру та здійснено державну реєстрацію права власності, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 21 червня 2012 року за № 34588084. Вказаний багатоквартирний житловий будинок знаходиться на балансі ДП „Маневицьке лісове господарство, що підтверджується довідкою № 07-05/1078 від 6 серпня 2020 року та інвентарною карточкою № 542 обліку основних засобів. Між ДП „Маневицьке лісове господарство та ОСОБА_4 25 червня 2012 року було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п. 1 якого предметом договору є забезпечення власником будинку - ДП „Маневицьке лісове господарство обслуговування та ремонту житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 64.5 кв. метри та утримання прибудинкової території, а співвласником ОСОБА_4 - прийняття участі у витратах на виконання даних робіт. П. 2.2.3 вказаного договору передбачено обов`язок співвласника не пізніше 25 чисел поточного місяця вносити плату на рахунок „Власника будинку або підприємства, що обслуговує будинок, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно до загальної площі квартири, на ремонт відповідно відновної вартості квартири, а також за комунальні та інші послуги. Додатком до договору визначено розрахунок щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будинку, комунальних та інших послуг, в тому числі платежів за електроенергію згідно показників лічильника. Тобто, між позивачем та відповідачами виникли зобов`язальні відносини з приводу надання комунальних послуг. Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_4 користувалися в повному обсязі електроенергією, яка постачалася до будинку через силовий трансформатор, що належав ДП „Маневицьке лісове господарство. Між позивачем ДП „Маневицьке лісове господарство та ВАТ „Волиньобленерго в особі Маневицької філії 29 листопада 2006 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 533-0003000 з відповідними 12 додатками. Розділом 9 цього договору передбачено забезпечення основним споживачем (позивачем - ДП „Маневицьке лісове господарство) передачі електроенергії субспоживачам, перелік яких визначений у додатку № 3 до цього договору. Додатком 3.1 від 1 вересня 2011 року доповнено „Перелік об`єктів і точок обліку Споживача об`єктом під назвою „Будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку, що по АДРЕСА_3 ). Додатком 7 до Договору постачання електричної енергії № 533-0003000 затверджено „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 1 вересня 2011 року, де споживачем енергії виступає будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ДП „Маневицьке лісове господарство. Постачання електричної енергії до будинку, що знаходився по АДРЕСА_1 , проводилося від силового трансформатора ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію), який знаходився на балансі ДП „Маневицьке лісове господарство. Доказами належності позивачу трансформатора № 1116581 (заводський № 172368), через який відповідачам та іншим субспоживачам подавалася електрична енергія, є інвентарна карточка № 445 обліку основних засобів „Трансформатор ТМ-250/10. До балансової належності електроустановок ДП „Маневицьке лісове господарство відноситься відгалуження ПЛ-0.4 кВ, від якого здійснюється розподіл електричної енергії до вищевказаного житлового будинку, і все електрообладнання після межі відповідальності (межа відповідальності - опора № 26 ПЛ 0.4 кВ від ЗТП № 358). На підставі договору купівлі-продажу майна з аукціону від 15 серпня 2019 року силовий трансформатор ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію) в комплекті з лінією ПЛ-0.4 кВ, довжиною 165 метрів, передано ОСББ „Берегиня 32Б. З Додаткової угоди від 1 червня 2020 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 733-0003000 від 1 січня 2019 року, укладеної між ДП „Маневицьке лісове господарство та ВАТ „Волиньобленерго в особі Маневицької філії, встановлено, що даний трансформатор лише 1 червня 2020 року був виключений як точка комерційного обліку електричної енергії, що подається до об`єктів, належних позивачу - ДП „Маневицьке лісове господарство. Трансформатор з інвентарним № 1116581 (заводський № 172368) для виробничих та побутових потреб ДП „Маневицьке лісове господарство не використовувався, а лише надавав послуги із забезпечення електроенергією громадян, які проживають по АДРЕСА_1 , а тому відповідачі повинні були сплачувати кошти за спожиту електроенергію за тарифами для юридичних осіб згідно показників лічильника, встановленого в квартирі, про які повідомляли позивача щомісяця по телефону. Відповідно до повідомлених відповідачами показників лічильника вираховувалася позивачем сума, що підлягала оплаті за використання електричної енергії. При цьому, електроенергія, яка витрачалася на освітлення прибудинкової території та під`їздів даного будинку, оплачувалася лише за рахунок позивача - ДП „Маневицьке лісове господарство, а власники квартир мали обов`язок сплачувати лише ту кількість електроенергії, яку самі споживали згідно з показниками встановлених в їх квартирах лічильників. Розрахунок за спожиту електроенергію з постачальником - Маневицькою філією ПрАТ „Волиньобленерго проводився позивачем за показниками загального лічильника № 98069, який знаходиться на сходовому майданчику, а відшкодування вартості спожитої електроенергії власники квартир проводили на підставі показників їх приладів індивідуального обліку. Тобто, нарахування за використану електроенергію відповідачам здійснювалося, виходячи з кількості електроенергії, обрахованої лічильником електроенергії № 3393166, який здійснював індивідуальний облік споживання в квартирі відповідачів, що по АДРЕСА_2 . До повноважень ДП „Маневицьке лісове господарство встановлення цін/тарифів на електроенергію не відноситься, оскільки такі ціни/тарифи встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Свої зобов`язання ДП „Маневицьке лісове господарство виконувало в повному обсязі і належним чином. Всупереч встановленому законом обов`язку, відповідачі плату за спожиту електроенергію протягом тривалого часу вносили лише частково, на свій розсуд, по перерахунку на розрахунковий рахунок позивача - ДП „Маневицьке лісове господарство на підставі розрахунків підприємства згідно з поданими відповідачами показниками пристрою обліку електроенергії в їх квартирі, в результаті чого утворилася заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 24724 гривень 99 копійок. В добровільному порядку відповідачі оплачувати заборгованість за використану електричну енергію відмовляються. ДП „Маневицьке лісове господарство неодноразово надсилались відповідачам претензії щодо необхідності сплати заборгованості за використану електроенергію, зокрема 13 червня 2018 за вих. № 8/1566, 25 травня 2020 року за вих. № 07-10/664 та 22 червня 2020 року за вих. № 07-10/825, які ними були проігноровані. Згідно виписки з особового рахунку ДП „Маневицьке лісове господарство, акту звіряння взаємних розрахунків за період з 1 січня 2017 року по 16 червня 2020 року між ДП „Маневицьке лісове господарство та ОСОБА_4 вбачається, що вказаному субспоживачу станом на 31 травня 2020 року нараховано заборгованість за спожиту електроенергію за вказаний період на загальну суму 24724 гривень 99 копійок. Підтвердження обсягу та вартості спожитої електроенергії за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2020 року викладене у довідці про факт споживання за елементами схеми в кВт*год (елемент схеми - будмайданчик смт. Маневичі) від 16 червня 2020 року. Зазначені обставини підтвердили представники позивача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, наказу директора ДП „Маневицьке лісове господарство № 171 від 28 грудня 2011 року „Про введення в експлуатацію, свідоцтва про право власності на житло від 19 червня 2012 року, витягу про державну реєстрацію прав серії СЕЕ № 478747 від 21 червня 2012 року, договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 25 червня 2012 року з додатками, довідки ДП „Маневицьке лісове господарство № 07-05/1078 від 6 серпня 2020 року, інвентарної карточки № 542 обліку основних засобів ДП „Маневицьке лісове господарство, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 серпня 2020 року, листа - вимоги ДП „Маневицьке лісове господарство № 8/1566 від 13 червня 2018 року, претензій ДП „Маневицьке лісове господарство № 07-10/664 від 25 травня 2020 року та № 07-10/825 від 22 червня 2020 року, договору про постачання електричної енергії № 533-0003-000 від 29 листопада 2006 року з додатками та додатковими угодами до нього, протоколу аукціону № 1 від 16 липня 2019 року, договору купівлі-продажу № 177/М19 від 15 серпня 2019 року, інвентарної карточки № 445 обліку основних засобів ДП „Маневицьке лісове господарство, додаткової угоди від 1 червня 2020 року до договору про постачання електричної енергії № 733-0003000 від 1 січня 2019 року, довідки про факт споживання за елементами схеми в кВт*год (елемент схеми - будмайданчик смт. Маневичі) від 16 червня 2020 року та додатків до неї, повідомлення Маневицького ТЦОК ТОВ „ВЕЗ № 271 від 3 липня 2020 року, повідомлення Маневицької філії ПрАТ „Волиньобленерго № 02-11/963 від 6 липня 2020 року та додатків до нього, акту звіряння взаємних розрахунків за період з 1 січня 2017 року по 16 червня 2020 року між ДП „Маневицьке лісове господарство та ОСОБА_4 , виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ДП „Маневицьке лісове господарство, реєстрів обліку спожитої електроенергії за період з червня 2017 року по червень 2020 року.

Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що до 1 червня 2020 року відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 фактично використовували електроенергію, яка надавалася позивачем - ДП „Маневицьке лісове господарство на підставі договору № 533-0003000 від 29 листопада 2006 року „Про постачання електричної енергії, розділом 9 якого було передбачено, що позивач, як споживач енергії, передає електричну енергію субспоживачам, перелік яких визначено у додатку № 3 до цього договору. Додатком 3.1 від 1 вересня 2011 року доповнено „Перелік об`єктів і точок обліку Споживача об`єктом під назвою „Будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку, що по АДРЕСА_3 ). Додатком 7 до Договору постачання електричної енергії № 533-0003000 затверджено „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 1 вересня 2011 року, де споживачем енергії виступає будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ДП „Маневицьке лісове господарство.

При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_4 відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано суду будь-яких належних доказів, що свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог, зокрема, що у вказаний в позовній заяві період вони не використовували надану їм позивачем - ДП „Маневицьке лісове господарство електроенергію. Лише з 1 червня 2020 року відповідачі перейшли на обслуговування з постачання електроенергії до ПрАТ „Волиньобленерго. В ході судового розгляду відповідачами не представлено жодних доказів, що у вказаний в позовній заяві період їм надавалися послуги іншим постачальником електроенергії. Відповідачами не оспорюється, що ними передавались показники з лічильника у квартирі в бухгалтерію ДП „Маневицьке лісове господарство, а також до 1 червня 2020 року проводилася оплата за використану електроенергію на рахунок ДП „Маневицьке лісове господарство.

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги ст. 355, ч. 1 ст. 357, ст. 360 ЦК України, якими встановлено, що у випадках, коли майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, а частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, та співвласник відповідно до своєї частки зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна та нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, суд вважає, що оскільки відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 використовували до 1 червня 2020 року надану їм позивачем - ДП „Маневицьке лісове господарство електроенергію, яку не оплачували у повному обсязі згідно діючих тарифів, слід стягнути з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на користь державного спеціалізованого господарського підприємства „Ліси України, яке являється правонаступником ДП „Маневицьке лісове господарство, враховуючи їх частки як співвласників, відповідно з кожного окремо по 12362 гривень 50 копійок заборгованості за використану електричну енергію.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь державного спеціалізованого господарського підприємства „Ліси України, яке являється правонаступником ДП „Маневицьке лісове господарство, відповідно з кожного окремо по 1051 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 355, 360, 509, 526, 529, 714, 901-903 ЦК України, Законом України „Про житлово-комунальні послуги, Законом України „Про ринок електричної енергії, постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року „Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на користь державного спеціалізованого господарського підприємства „Ліси України відповідно з кожного окремо по 12362 (дванадцять тисяч триста шістдесят дві) гривень 50 копійок заборгованості за використану електричну енергію.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на користь державного спеціалізованого господарського підприємства „Ліси України відповідно з кожного окремо по 1051 (одна тисяча п?ятдесят одна) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Державне спеціалізоване господарське підприємство „Ліси України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А, .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 1 жовтня 2024 року.

Суддя районного суду О.В. Невар