РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

08 жовтня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Рукас О.В.;

за участю секретаря судових засідань Охоти Г.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Національного технічного університету України «Київській політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Берестейський, буд. 37; ) до ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що з 01.09.2019 року ОСОБА_1 було зараховано студенткою 1 курсу заочної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб. 31.08.2019 року між КПІ ім. Ігоря Сікорського та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг № 19138, за яким КПІ ім. Ігоря Сікорського взяв на себе зобов`язання з надання освітньої послуги за заочною формою навчання за спеціальністю 081 Право для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра, а ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити вартість наданих освітніх послуг.

Загальну вартість освітньої послуги за весь строк навчання визначено в розмірі 74 000 грн. 00 коп. Вартість навчання за перший рік складала 18 500 грн. 00 коп. Вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складалася з вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік.

КПІ ім. Ігоря Сікорського свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши своєчасно та у повному обсязі освітню послугу відповідно до встановлених вимог щодо якості надання освітніх послуг. Будь-яких претензій щодо ненадання чи надання не у повному обсязі, неналежної якості освітніх послуг з боку ОСОБА_1 не надходило. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 17 620 грн. 00 коп.

Заходи досудового врегулювання спору щодо погашення заборгованості не дали жодного результату, а з 12.09.2022 року ОСОБА_1 було відраховано за невиконання індивідуального навчального плану.

З урахуванням вищевикладеного, КПІ ім. Ігоря Сікорського просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості з оплати вартості наданих освітніх послуг з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема, на подачу заяв по суті справи.

У судові засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. До судового розгляду від представника позивача надійшло клопотання, в якому позовні вимоги було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання щодо проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача, а також надано згоду на ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судових засідань ОСОБА_1 повідомлялася шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за її офіційно зареєстрованою адресою проживання, шляхом направлення SMS-повідомлення про виклик до суду на її номер мобільного телефону, а також шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі відзиву на позовну заяву, від неї не надходило.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу, що положення чинного процесуального законодавства не передбачають обов`язку суду, в якого відсутні відомості щодо місця проживання чи перебування учасника справи, крім як відомостей про офіційно зареєстроване місце проживання/перебування, повторно направляти судові повістки про виклик до суду. Повернення поштового відправлення з відміткою про закінчення строку зберігання, яке відправлялася за офіційно зареєстрованою адресою проживання відповідача, що є єдиними відомостями про його проживання, які перебувають у володінні суду, є належним виконанням суду свого процесуального обов`язку щодо повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання, а відповідно вважається належним чином повідомленням особи про проведення судового розгляду.

У Постанові КЦС ВС від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 зроблено висновок, що листи, що повернулися з відміткою/довідкою поштового відділення про причину повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, якщо їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або на адресу місця реєстрації фізичної особи чи адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про проведення судового розгляду за відсутності представника позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем було висловлено згоду на проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, засвідчено обізнаність щодо наслідків ухвалення заочного рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судові засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, то суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів з наступним ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З Наказу № 2273-с від 07.08.2019 року (а.с. 8) та додатку до нього (а.с. 9) судом встановлено, що з 01.09.2019 року ОСОБА_1 було зараховано до КПІ ім. Ігоря Сікорського студенткою 1 курсу заочної форми здобуття освіти за кошти фізичних та/або юридичних осіб за спеціальністю «Господарське та адміністративне право і процес, Інформаційне право та право інтелектуальної власності».

31.08.2019 року між КПІ ім. Ігоря Сікорського та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг № 19138 (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1 договору № 19138 від 31.08.2019 року КПІ ім. Ігоря Сікорського взяло на себе зобов`язання за рахунок коштів ОСОБА_1 надати освітню послугу за наступною специфікацією: освітня послуга бакалавр, форма навчання заочна, строк надання освітньої послуги з 1 курсу по 4 курс, ступінь вищої освіти бакалавр, назва спеціальності 081 «Право».

Відповідно до п. 4 договору № 1938 від 31.08.2019 року ОСОБА_1 , зі свого боку, зобов`язалася своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, що встановлені цим договором.

Відповідно до п. 8-10.1 договору № 1938 від 31.08.2019 року загальну вартість освітньої послуги за весь період навчання визначено на рівні 74 000 грн. 00 коп. Вартість першого року навчання на рівні 18 500 грн. 00 коп. Сторонами також погоджено, що вартість освітньої послуги за кожен наступний рік складається з вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік.

Оплата вартості наданих освітніх послуг здійснюється безготівкового щосеместрово не пізніше 10 днів з початку чергового обумовленого терміну оплати, крім першого внеску, який вноситься не пізніше 10 вересня першого року отримання освітньої послуги.

За порушення обов`язку щодо своєчасної та повної оплати вартості освітньої послуги п. 12 договору № 1938 від 31.08.2019 року передбачено спосіб забезпечення виконання зобов`язання у виді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Договір про надання освітніх послуг № 19138 від 31.08.2019 року особисто підписаний ОСОБА_1 , а також уповноваженими представниками КПІ ім. Ігоря Сікорського.

З Наказів № 1/175 від 08.05.2020 року (а.с. 12), № НУ/72/2021 від 20.04.2021 року (а.с. 13) судом встановлено, що вартість навчання за 2020/2021 навчальні роки було збільшено на 4,1% за денною та заочною формами навчання порівняно із зазначеною в договорі вартістю за 2019/2020 навчальні роки. У свою чергу, вартість навчання за 2021/2022 навчальні роки було збільшено на 5% як за денною, так і за заочною формами навчання.

З наявних матеріалів справи вбачається, що КПІ ім. Ігоря Сікорського свої зобов`язання за договором про надання освітніх послуг № 19138 від 31.08.2019 року виконало у повному обсязі, надавши освітню послугу за погодженою специфікацією та відповідно до встановлених вимог законодавства щодо якості. Будь-яких претензій чи зауважень щодо виконання закладом освіти свого обов`язку з боку ОСОБА_1 не надходило. Під час судового розгляду зворотного не доведено.

З витягу з Наказу № 2928-с від 12.09.2022 року (а.с. 14) судом підтверджено, що ОСОБА_1 була відрахована з КПІ ім. Ігоря Сікорського саме через невиконання індивідуального навчального плану.

З розрахунку заборгованості за договором № 19138 від 31.08.2019 року (а.с. 15) вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання з оплати вартості освітньої послуги за 2019/2020 навчальні роки виконала у повному обсязі. Натомість оплату вартості освітніх послуг за 2020/2021, 2021/2022 навчальні роки ОСОБА_1 було здійснено не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 17 620 грн. 00 коп. Здійснюючи оплату вартості освітніх послуг, ОСОБА_1 тим самим підтвердила існування між сторонами договірного зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з своєчасної оплати вартості отриманих освітніх послуг.

З розрахунку заборгованості, наданого КПІ ім. Ігоря Сікорського (а.с. 15), вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язання щодо сплати за отримані послуги за договором № 19138 від 31.08.2019 року виникла основна заборгованість у розмірі 17 620 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за договором № 19138 від 31.08.2019 року, у тому числі з урахуванням заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).

Заборгованість визначається умовами договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).

Зважаючи на положення договору № 19138 від 31.08.2019 року (а.с. 10-11) щодо розміру і строків оплати вартості отриманих послуг, щодо виду, розміру, порядку нарахування способу забезпечення зобов`язання у виді пені, зважаючи на затверджене підвищення вартості освітніх послуг згідно наказів навчального закладу (а.с. 12-13), а також положення ст. 625 ЦК України, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості (а.с. 3-4, 15-16), вважає його правильним та обґрунтованим.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення договору з ОСОБА_1 , доведено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з оплати вартості отриманих послуг, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 25 803 грн. 65 коп.

На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З позовної заяви вбачається, що судові витрати позивача по справі складаються: з витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 11, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позов Національного технічного університету України «Київській політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Берестейський, буд. 37; ) до ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України «Київській політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Берестейський, буд. 37; ) суму заборгованості за договором про надання освітніх послуг № 19138 від 31.08.2019 року у загальному розмірі 25 803 (двадцять п`ять тисяч вісімсот три) гривні 65 копійок, з яких: 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок основна заборгованість з оплати вартості освітніх послуг; 680 (шістсот вісімдесят) гривень 04 копійки сума пені; 6 260 (шість тисяч двісті шістдесят) гривень 00 копійок сума інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України; 1 243 (одна тисяча двісті сорок три) гривні 61 копійка сума 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України «Київській політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Берестейський, буд. 37; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач:

Національний технічний університет України «Київській політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Берестейський, буд. 37; ).

Відповідач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя О.В. Рукас