Справа № 344/4412/23
Провадження № 2/352/699/24
УХВАЛА

07 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

з участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

представника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», Суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення та земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та скасування арешту на майно,

в с т а н о в и в:

14 березня 2023 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», Суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення та земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та скасування арешту на майно.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2024 року задоволено клопотання позивача про передачу справи до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за підсудністю.

30 липня 2024 року з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», Суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення та земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та скасування арешту на майно.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 30 липня 2024 року справу передано у провадження судді Олійника М.Ю.

Ухвалою від 01 серпня 2024 року суд прийняв справу до свого провадження та призначив судовий розгляд на 26 серпня 2024 року.

В судові засідання, призначені на 26 серпня 2024 року, 05 вересня 2024 року та 06 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, про що свідчить відповідні довідки про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі № 344/4412/23» (а.с. т. 4 а.с. 167,168, 207, 207 (зворот), т. 5 а.с. 21, 23) не з`явилися. Клопотань про розгляд справи без їх участі не надали.

Суд поставив на обговорення питання про можливість розгляду справи за відсутності позивача та його представника.

Представники відповідачів просили суд вирішити питання на розсуд суду.

Заслухавши думки представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу ЄСПЛ до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) Верховний Суд вказав, що «залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (див., зокрема постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15 (провадження № 61-2134св21), від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц (провадження № 61-5230св21), від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22).

У даній справі, позивач ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом Приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», Суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення та земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та скасування арешту на майно - 14 березня 2023 року .

В подальшому, розгляд справи неодноразово відкладався і ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2024 року було задоволено клопотання позивача про передачу справи до за підсудністю.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2024 року суд прийняв справу до свого провадження та призначив судовий розгляд на 26 серпня 2024 року.

26 серпня 2024 року справа не розглядалась у зв`язку з неявкою позивача та відповідача. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його перебуванням у відпустці. Розгляд справи відкладений на 05 вересня 2024 року. Позивач та його представник були своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи на 26 серпня 2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі № 344/4412/23», в яких вказано, що судові повістки були доставлені до електронних кабінетів 02 серпня 2024 року (т. 4 а.с. 167,168).

05 вересня 2024 року справа не розглядалась у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника. Від позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням його представника у відпустці. Розгляд справи відкладений на 07 жовтня 2024 року. Позивач та його представник були своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи на 05 вересня 2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі № 344/4412/23», в яких вказано, що судові повістки були доставлені до електронних кабінетів 27 серпня 2024 року (т. 4 а.с. 207, 207 (зворот)).

07 жовтня 2024 року позивач та його представник втретє поспіль не з`явилися в судове засідання. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його участю в розгляді інших справ. Про дату і час судового розгляду позивач та його представник були своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи на 07 жовтня 2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі № 344/4412/23», в яких вказано, що судові повістки були доставлені до електронних кабінетів 05 вересня 2024 року (т. 5 а.с. 21, 23).

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи

Отже, основним способом, за допомогою якого суд здійснює повідомлення, є надіслання повісток на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи.

Як наголошує в своїх рішеннях ЄСПЛ, учасники справи, які задіяні в ході судового розгляду, зобов`язані з розумним інтервалом часу цікавитися щодо провадження у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. рішення ЄСПЛ «Каракуця проти України»).

Особливу стурбованість щодо розгляду справи зобов`язана демонструвати особа, за ініціативою якої розпочато судовий розгляд. Від такої особи вимагається особлива сумлінність. Позивач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд, на який покладено обов`язок керування справою, зобов`язаний запобігати невиправданим затягуванням, для чого використовувати всі, передбачені законодавством, процесуальні механізми.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19) та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 (провадження № 11-122заі20) дійшла висновку, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас ці правила прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Системний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Отже, суд дійшов висновку, що причини неявки позивача ОСОБА_3 , викладені в його клопотаннях про відкладення розгляду справи правового значення не мають, оскільки правове значення в даному випадку має лише:

1)належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи;

2)повторність неявки в судове засідання;

3)неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту звернення до суду з позовом 14 березня 2023 року і до дати судового розгляду 07 жовтня 2024 року минуло більше як 1 рік 8 місяців.

Встановивши, що позивач та його представник були належним чином повідомлені про судові засідання, призначені на 26 серпня 2024, 05 вересня 2024 та 07 жовтня 2024 року, тобто тричі поспіль, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного виконавця Івано-Франківського округу Ткачука Любомира Михайловича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», Суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування звіту про незалежну оцінку вартості арештованого нежитлового приміщення та земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та скасування арешту на майно залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК