Справа № 214/6346/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно, та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна спільної сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_4 та просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року, визнавши за нею право власності на будинок із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , посилаючись на придбання ними вказаного будинку у період спільного проживання за життя спадкодавця та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , де вони мешкали спільно, не перебуваючи у шлюбі між собою чи будь якому іншому шлюбі. Між ними були усталені відносини, що притаманні подружжю: вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет та побут, спільно несли витрати, пов`язані з ремонтом житла, утриманням житла, а також придбанням побутової техніки, меблів та інших витрат, вони були зареєстровані за однією адресою по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . У 2008 році було придбано будинок по АДРЕСА_2 , де вона мешкає та зареєстрована і являється єдиним власником вказаного будинку згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За цією адресою також був зареєстрований ОСОБА_5 У 2010 році вона вирішила придбати будинок по АДРЕСА_1 , однак набувачем в договорі зазанче6ний ОСОБА_5 . З моменту придбання вказаного будинку нею та її сином сплачувалися платежі за комунальні послуги, підписувалися відповідні акти комунальних послуг, вона доглядає за земельною ділянкою та будинком і тримає їх в належному стані. Спільне життя між ними з ОСОБА_5 не склалося і з лютого 20154 року вони припинили спільне проживання. Між ними з ОСОБА_5 була домовленість щодо переоформлення на неї будинку по АДРЕСА_1 або повернення ним грошових коштів, що підтверджується наданою копією розписки, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Тому оскільки вона та померлий ОСОБА_5 протягом 11 років проживали однією сім`єю та за період сумісного проживання було придбано домоволодіння по АДРЕСА_1 , нею сплачувались комунальні послуги за вказаною адресою, вважає, що вона має право власності на вказане нерухоме майно в розмірі 1/1 частки, тому просить задовольнити вимоги.

У редакції уточненого позову в редакції від 02.10.2023 (том 1 а.с. 55-56) позивач ОСОБА_1 доповнила, що в 2010 році вона вирішила придбати будинок, що розташований поруч з її будинком по АДРЕСА_1 для свого сина, тому з цією метою вона звернулась до ОСОБА_6 для отримання в борг грошових коштів в сумі 50 000 у.о., що підтверджується розпискою. Проживаючи разом з ОСОБА_5 вона повністю йому довіряла та не маючи можливості бути присутньою при купівлі будинку, оскільки знаходилась за межами країни, залишила ОСОБА_5 кошти для купівлі будинку, який і було придбано 14.10.2010, де набувачем зазначено ОСОБА_5 . Після припинення спільного проживання з ОСОБА_5 була домовленість щодо переоформлення на неї спірного домоволодіння або повернення коштів, що можуть підтвердити свідки, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а до списку спадщини після його смерті входить і домоволодіння по АДРЕСА_1 . Зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для визнання права спільної сумісної власності в порядку ст. 74 СК України на майно, набуте за час спільного проживання з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, розташоване по АДРЕСА_1 , тому просить вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічною позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності у порядку спадкування за законом, у якому відповідачі просять визнати домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку за вказаною адресою спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , частки яких є рівними, визнавши за ними право власності по 1/4 частці указаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування зустрічних вимог зазначено, що у період з 2003 року по лютий 2014 року ОСОБА_5 дійсно проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та за період їх проживання було придбано домоволодіння АДРЕСА_4 , яке була не тільки придбано за їх спільні кошти, але й більш менш з урахуванням рівності оформлено на кожного з них. Більш того, домоволодіння АДРЕСА_2 було придбано у «голому» вигляді, його внутрішнім та зовнішнім оздобленням ОСОБА_1 та ОСОБА_5 займалися з моменту придбання. сусідня ділянка була придбана для розширення першої, проте так і не була облагоджена. Надана ОСОБА_1 розписка, нібито написана від імені ОСОБА_5 не відповідає дійсності, оскільки підпис у ній не ОСОБА_7 , у ній зазначено про отримання нібито коштів у ОСОБА_1 у травні 2011 року для придбання будинку, який придбав 10.06.2011, хоча насправді будинок було придбано 14.10.2010. При цьому ОСОБА_1 ніде не працювала та жила за рахунок доходів ОСОБА_5 , який займався купівлею-продажем автомобілів та згідно тексту позовних вимог ОСОБА_1 , вона не заперечує щодо сумісності придбаного майна. Тому оскільки за життя ОСОБА_5 був власником домоволодіння АДРЕСА_4 , належне майно нікому не заповідав, після його смерті вони являються спадкоємцями першої черги та просять задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Задоволено заяву позивача про допит свідків та витребувано за клопотанням позивача у Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лігути Лариси Вячеславівни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року залишено без руху зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна спільної сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна спільної сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно, об`єднавши вимоги в одне провадження.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року повернуто ОСОБА_1 заяву про уточнення позовних вимог в редакції від 11 січня 2024 року, відмовлено у задоволенні її клопотання про виклик та допит відповідача ОСОБА_4 , відмовлено у задоволенні її клопотання про залишення без розгляду зустрічного позову. За клопотанням позивачів за зустрічним позовом викликано свідків у судове засідання для надання показань, долучено до матеріалів справи письмові докази, викладені в клопотанні від 11 січня 2024 року, витребувано відомості про доходи ОСОБА_1 за період з 2007-2010 роки. Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовують.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 на вимогах наполягала з підстав, викладених у тексті позовної заяви, зустрічним позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов (том 1 а.с. 147-149).

Відповідач ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності за станом здоров`я та з урахуванням похилого віку, проти визнання за ОСОБА_1 права власності на цілий будинок заперечує, на зустрічних вимогах наполягає (том 1 а.с. 84).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Страх Є.О. вимоги первісного позову визнали частково в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року, в частині вимоги про визнання права власності на будинок по АДРЕСА_1 позов не визнали з підстав, викладених в зустрічному позові, на вимогах зустрічного позову наполягали.

В обґрунтування відзиву на зустрічний позов відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 зазначено, що до списку спадкового майна не входить будинок із земельною ділянкою кадастровий номер :06:211:0005 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно він не може бути предметом судового розгляду. На обґрунтування зустрічним вимог позивачами не надано квитанцій, видаткових накладних, що підтверджують проведення будівельних робіт, покупку будівельних матеріалів, побутової техніки, меблів. На момент придбання вказаного майна позивачеві за зустрічним позовом ОСОБА_2 було 16 років. тому незрозуміла його обізнаність щодо фінансування та витрат їх спільного з ОСОБА_5 сімейного бюджету. Жодних підтверджень про утримання вказаних будинків та земельних ділянок, сплату комунальних послуг з боку ОСОБА_5 до суду не надано. При цьому на підтвердження наявності доходу ОСОБА_5 жодних доказів позивачами не надано, окрім незрозумілих фото з інтернет-сайтів, а тому просить відмовити у задоволенні вимог.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він син ОСОБА_1 . З кінця 2003 року ОСОБА_1 після загибелі чоловіка почала спілкуватися з ОСОБА_5 та з початку 2004 року почала з ним жити в квартирі по АДРЕСА_3 . Потім в 2008 року за кошти ОСОБА_9 , сестри ОСОБА_1 , яка проживала на той час в м. Москва та мала великі доходи, було придбано будинок по АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 допомагала сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . У 2008 році вони переїхали в будинок по АДРЕСА_2 та проживали там. В 2010-2011 р.р. коли він навчався в Лондоні, був придбаний будинок по АДРЕСА_1 за кошти, які взяла в борг ОСОБА_1 у ОСОБА_10 в сумі 50 000,00 доларів США. Вони позичили кошти, оскільки приїхали власники цього будинку із-за кордону на короткий термін, а так як ні в кого такої суми на той момент не було, взяли в борг. Коли він повертався додому, мати сказала, що цей будинок нею придбано для нього. В 2014 році позивач ОСОБА_1 розійшлася з ОСОБА_5 . ОСОБА_1 їздила до сестри ОСОБА_9 в м. Москву та брала в неї 50 000,00 доларів США, щоб повернути борг ОСОБА_10 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, ОСОБА_5 займався перепродажем автомобілів. Приблизно в 2008 році у ОСОБА_5 були фінансові проблеми, бо шахрайським шляхом відібрали автівки. Коли придбали будинок по АДРЕСА_2 , то ОСОБА_5 слідкував за ремонтом в будинку, контролював облаштування прибудинкової території. Згодом вони придбали лазню. Скільки коштів витратив ОСОБА_5 на ремонт він не знає. Також давала кошти на облаштування будинку ОСОБА_9 . Подробиці купівлі будинку АДРЕСА_1 він знає зі слів матері ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .. знає, що будинок було придбано за кошт и матері та ОСОБА_11 . В момент придбання будинку мати була за кордоном в м. Москва, поїхала до сестри забрати гроші, щоб віддати борг. Гроші які вона позичила в ОСОБА_12 , в сумі 50 000,00 доларів США, вона залишила ОСОБА_5 на випадок приїзду власників будинку АДРЕСА_1 . Так трапилося, що власники будинку по АДРЕСА_1 приїхали в той момент, коли мати була в м. Москва, тому ОСОБА_5 оформив будинок на себе. Впродовж місяця ОСОБА_1 перебувала в м. Москва, він теж був за кордоном. З 2014 року він не бачив ні ОСОБА_5 ні його сина ОСОБА_13 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_14 її сестра. У період з 1992 року по лютий 2022 року вона працювала в м. Москва, була приватним підприємцем, у неї були два товариства і вона мала гарні доходи. З кінця 2003 року початку 20054 року її сестра ОСОБА_1 періодично приїжджала до неї в м. Москву та допомагала їй по виробництву, в неї була своя лінія магазинів. навіть залишалася на півроку. Приблизно в 2010 році вона дізналась, що продається будинок по АДРЕСА_2 та вирішила його придбати племіннику ОСОБА_15 , однак оскільки вона перебувала в м. Москва. то зателефонувала ОСОБА_16 , щоб вона позичила 50 000,00 доларів США. Гроші необхідні були негайно. Інна позичила їй кошти в сумі 50 000,00 доларів США та передала їх ОСОБА_14 , яка передала ці кошти своєму співмешканцю ОСОБА_17 , який і придбав будинок та зареєстрував його на себе по АДРЕСА_1 . Вона довіряла ОСОБА_18 , хоча він був дуже жадібний. Будинок за адресою АДРЕСА_2 вона придбала в недобудованому вигляді, за її кошти все будували. ОСОБА_5 займався придбанням будівельних матеріалів, працював прорабом в неї. Вона платила ОСОБА_17 кошти за те, що він допомагав в будівництві будинку, який вона придбала за готівку. Вона не пам`ятає, чи була ОСОБА_14 в Україні, коли придбали будинок. Щоб розрахуватися з Інною, вона передавала кошти ОСОБА_14 через декілька місяців після позики.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона дружина брата ОСОБА_14 , ОСОБА_20 . Стосовно будинку по АДРЕСА_1 , то його придбала ОСОБА_14 для свого сина ОСОБА_21 , однак будинок було оформлено на ОСОБА_22 , оскільки вона платила комунальні послуги з жовтня 2010 року по 2017 рік. Вона з чоловіком з дозволу ОСОБА_14 використовували будинок як дачу. ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_14 як чоловік та дружина, вони приходили до тих в гості.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з ОСОБА_14 вони знайомі з 1995 року, проживали в сусідніх будинках. Потім ОСОБА_1 переїхала на АДРЕСА_1 , а в жовтні 2010 року ОСОБА_23 попросила у неї в борг 50 000,00 доларів США на придбання сусіднього будинку разом із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 написала їй розписку, а через два місяці ОСОБА_23 віддала їй гроші в сумі 50 000,00 доларів США, а вона повернула тій оригінал розписки. ОСОБА_1 часто брала у неї в борг невеликі суми, останній раз вона брала в борг три місяці тому. Кошти, які вона позичила ОСОБА_1 , були ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які проживають в Росії на Курильських островах. Останні надсилали їй кошти для придбання для них житла в м. Києві, вона доглядала за їх квартирою АДРЕСА_5 . За рік до війни ОСОБА_26 забрали кошти та виїхали до РФ. Вона дала 20 000,00 доларів США своїх збережень та коштів ОСОБА_26 . З 1989 року працює медсестрою в 1-й міській лікарні, однак чоловік її також відкладав кошти. Вона фізична особа підприємець групи А з 2000 років. ОСОБА_1 сказала, що гроші вона взяла у сестри, щоб їй повернули. Людмила їздила до сестри і працювала, щоб повернути борг. Вважала, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 родина, оскільки вони проживали разом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що ОСОБА_22 знає давно, десь з кінця 1999 року. він купив невдало машину, а ОСОБА_18 допоміг йому її поміняти з того часу вони були в дружніх стосунках з ним. ОСОБА_1 він також знає, у 2003 році вони познайомилися при поїздці до Криму. ОСОБА_18 представив йому ОСОБА_1 як свою дружину. Вони жили поряд та спілкувались, він кожні два роки змінював автівки, а ОСОБА_18 йому допомагав. Про конфлікт щодо поділу майна він знає, цей конфлікт був ще більше 10 років тому. ОСОБА_18 був дуже емоційною людиною, він розповідав багато речей про сімейні стосунки, фінансові проблеми, переживав за помешкання, в яке вклав багато грошей. На початку їх стосунків з ОСОБА_1 у них були нормальні сімейні відносини, а потім ОСОБА_5 розповідав, що з ОСОБА_1 погіршились стосунки, є конфлікт щодо ОСОБА_13 , його не визнають в тій сім`ї, та є конфлікт щодо місця проживання: його виганяли із житла і казали, що він мало заробляє, всіляко принижували і ОСОБА_1 і сестра. ОСОБА_5 радився з ним, що робити, коли хотів купити сусідній будинок поряд з тим, де вони проживали, але він так зрозумів, що сусідній будинок був куплений разом. ОСОБА_18 дуже переймався за вкладені в будинок кошти та боявся, що його залишать без частки. Після смерті ОСОБА_28 телефонувала йому і питала думки, як він буде ставитись, якщо вона заявить позов до суду про поділ майна та він їй відповів, що буде за ОСОБА_13 , бо він єдиний син ОСОБА_18 і його прямий спадкоємець.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що ОСОБА_5 знає з 1992 року, він приятель її сім`ї, ОСОБА_1 знає десь з 2000 року, вона почала тоді жити з ОСОБА_5 . Стосунки у них були як чоловіка та жінки, років 10 вони проживали разом на 95 кварталі, у приватному будинку по АДРЕСА_1 . Вона пам`ятає, що ОСОБА_18 купив будинок поряд з тим будинком, де вони проживали. Вони були гарними друзями та ОСОБА_18 їй все розповідав, вона може розповісти, де в будинку як і що розташовано. Їй відомо, що ОСОБА_18 придбав будинок за власні кошти, він їй про це казав, пам`ятає цифру 50 000,00 доларів США, він на той час займався продажем автомобілів. Зазначила, що знає про вкладання ОСОБА_5 власних грошей у перший будинок, у ремонт цього будинку, де вони проживали разом з ОСОБА_1 . У них з ОСОБА_1 були конфлікти за гроші, вона хотіла собі будинок залишити, а ОСОБА_18 хотів забрати собі будинок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що знає ОСОБА_22 давно, ще з 2000-х років, ОСОБА_1 знає з 2012-2013 р.р., він приходив до них з ОСОБА_1 в гості в будинок по АДРЕСА_1 , нижче до 95-го кварталу в сторону ОСОБА_31 . Вони з ОСОБА_18 тоді часто спілкувалися, через день або кожного дня та знає, що ОСОБА_18 приймав участь у будівництві будинку, він керував прорабами. Будинок зі слів ОСОБА_18 вже був, а потім він робив в ньому ремонт та на ділянці будували двоповерховий банний комплекс із зрубу. Щодо придбання будинку нічого сказати не може, однак знає, що на баню ОСОБА_18 витратив 80 000,00 євро, казав, що вони з ОСОБА_32 купили цей будинок та роблять там ремонт (по АДРЕСА_2 ). ОСОБА_18 приходив до нього та позичав особисто 50 000,00 доларів СШАП на придбання будинку АДРЕСА_1 , казав продасть автівку та розрахується з боргом. Він не пам`ятає точно, але віддав борг десь через півроку. Раніше ОСОБА_18 не брав у нього гроші в позику, але тоді у нього були проблеми з бізнесом, машини не продавались, падали в ціні. Бувало, що він брав кошти в борг у ОСОБА_5 , а бувало що й ОСОБА_18 у нього брав у борг. Знає, що у ОСОБА_33 та ОСОБА_18 назрівало розлучення, ОСОБА_18 потім вийшов з будинку від ОСОБА_1 тільки з пакетом. Люся телефонувала йому десь через півроку після смерті ОСОБА_18 , щоб він прийшов до суду та сказав у суді, що кошти в борг ніби то брали вони вдвох у нього в сумі 50 000,00 доларів США, однак він не захотів цього робити.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 18 квітня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння із земельною ділянкою, на ОСОБА_1 , як покупцем, було придбано домоволодіння із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_6 , що складається з Б-2 житловий будинок, житловою площею 140,8 кв.м., загальною площею 191,3 кв.м., В гараж, № 1 огорожа, № 2 хвіртка, № 3 ворота, № 4 огорожа, ІІ вимощення та земельної ділянки площею 0,1 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:211:0005 (том 1 а.с. 103 копія договору).

Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», про що надано відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно вказаного витягу, вул. Кубанську на підставі рішення виконкому міської ради № 350 від 28.10.1975 перейменовано на АДРЕСА_1 , на підставі рішення Криворізької міської ради № 2920 від 24.12.2008 перейменовано на АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 4).

14 жовтня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5 , як покупцем, було придбано житловий будинок з господарчими побудовами, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., призначений на плані літерою «А-1» та господарчі побудови сарай-літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Г», водоколонка І, паркан «1, 2», вимощення ІІ, розташований на земельній ділянці площею 0,1091 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :06:211:0019 (а.с. 8-10 копія договору).

Відомості про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на вказане домоволодіння, матеріали справи не містять.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються приписи глави 8 СК України.

Отже, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна, набутого у власність у цей період, на праві спільної сумісної власності.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

СК України не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 442/3741/21 (провадження № 61-1292св23).

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2023 року у справі № 463/11211/19 (провадження № 61-1214св23) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Так в судовому засіданні позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 в основу доказів на доведення факт спільного проживання її з ОСОБА_5 покладено лише покази свідків, однак самі по собі показання свідків не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, про що Верховний Суд зазначив у своїй постанові від 19.06.2024 у справі № 554/6033/22.

Разом з тим, відповідачами за первісним позовом не заперечується факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року, а тому суд вважає можливим у зв`язку з визнанням позову відповідачами в цій частині в порядку ст. 206 ЦПК України задовольнити вимоги про встановлення цього факту частково, ураховуючи, що виникнення такого права стало можливим лише з 01 січня 2004 року, коли набрав чинності Сімейний кодекс України, бо КпШС України не передбачав можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Стосовно вимоги про визнання права особистої власності за ОСОБА_1 на домоволодіння по АДРЕСА_1 , суд вважає можливим задовольнити вимоги частково з таких мотивів.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності в силу положень статті 74 СК України поширюється й на майно, придбане в період проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Отже законодавством передбачено рівнозначну презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна та майна, придбаного жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, до спільної сумісної власності.

Це означає, що якщо майно придбано подружжям під час шлюбу чи жінкою та чоловіком в період проживання однією сім`єю, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя чи ту особу, яка заперечує проти належності майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя чи осіб, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Подібні висновки щодо презумпції належності майна, придбаного в період шлюбу, до спільної сумісної власності подружжя та щодо розподілу тягаря доказування на спростування цієї презумпції викладено в постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 646/6271/16-ц (провадження № 61-34723св18), від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

На обґрунтування доводів належності спірного майна на праві особистої власності ОСОБА_1 , нею подано до суду копії актів на обслуговування домоволодіння комунальними службами (том 1 а.с. 5-7), платіжні документи про оплату комунальних послуг, де платником зазначені ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (том 1 а.с. 13-22), копію написаної власноруч розписки від 10.10.2010 згідно тексту якої ОСОБА_1 взяла в борг кошти в сумі 50 000,00 доларів США на купівлю будинку по АДРЕСА_1 та відмітка про повернення боргу 08.12.2010, копію надрукованої печатним текстом розписки від імені ОСОБА_5 від 26.05.2015, відповідно до якої він отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 50 000,00 доларів на придбання будинку по АДРЕСА_1 та зобов`язується переоформити право власності на будинок на ОСОБА_1 або повернути грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США ОСОБА_1 .

Суд критично відноситься до наданих розписок. оскільки одна написана від імені ОСОБА_1 , яка є заінтересованою особою у справі, інша взагалі надрукована печатним текстом і допитана в судовому засіданні свідок цієї розписки ОСОБА_6 не пояснила обставини написання цієї розписки з огляду на припинення у 2014 році фактичних стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , питання з цього приводу на підтвердження доводів заявленого позову, ОСОБА_1 в судовому засіданні не ставилися.

Доводи про наявність великого доходу у ОСОБА_1 на заробітках за кордоном та отримання коштів від сестри, ґрунтуються виключно на показах допитаних як свідків в судовому засіданні сестри, сина та подруги, при чому останнім це відомо виключно зі слів самої позивачки ОСОБА_1 .

До того ж суд зауважує, що згідно частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі №320/3072/18 (провадження №61-5819св19) зазначив, що наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Верховний Суд указував, що суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що спірне нерухоме майно, придбане подружжям під час перебування у шлюбі та за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними в рівних частинах.

Суд також приймає до уваги зазначення позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 в тексті позовної заяви про ведення спільного господарства з ОСОБА_5 в період придбання домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та наявність у них з ОСОБА_5 спільного бюджету та побуту: «вони спільно несли витрати, пов`язані з ремонтом житла, утриманням житла, а також придбанням побутової техніки, меблів та інших витрат».

Оплата комунальних послуг не є підставою для визнання спірного домоволодіння особистою власністю ОСОБА_1 та відноситься до витрат, які вони в період сумісного проживання з ОСОБА_5 спільно несли по утриманню житла.

Тому оскільки позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не спростувала презумпцію спільної сумісної власності на зазначене майно, суд вважає доводи про належність їй цього майна на праві особистої приватної власності помилковими.

Установивши, що спірне майно набуте ОСОБА_1 та за життя ОСОБА_5 під час їх спільного проживання однією сім`єю, суд дійшов висновку про належність цього майна їм на праві спільної сумісної власності, про тощо також неодноразово, з посиланням на ст. 74 ЦПК України, зазначено ОСОБА_1 у тексті позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З указаних мотивів підлягає задоволенню вимога позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання спірних домоволодінь по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням рівності їх часток.

Стосовно вимоги позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання за ними права власності на спадкове майно, то відповідно до письмових доказів, в тому числі витребуваної спадкової справи, відсутні відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за спадкодавцем, що позбавляє суд можливості вирішити питання про визнання права власності в порядку спадкування учасниками процесу відповідних доказів суду не подано, клопотання про їх витребування не заявлялось.

При цьому матеріали спадкової справи не містять відмови у вчиненні нотаріальних дій позивачам за зустрічним позовом, як спадкоємцям першої черги після смерті ОСОБА_5 , така відмова надана лише ОСОБА_1 . Тому за умови вирішення спору, у зв`язку з наявністю відкритої спадкової справи, спадкоємці не позбавлені можливості звернутися до нотаріуса стосовно видачі свідоцтв про право власності на майно в порядку спадкування за законом.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного та зустрічного позовів.

Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки вимог про розподіл судових витрат сторонами не заявлено, вони покладаються на позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 60,61,63, 70-73 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у період з 01 січня 2004 року по лютий 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку:

- житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., призначений на плані літерою «А-1» та господарчі побудови сарай-літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Г», водоколонка І, паркан «1, 2», вимощення ІІ, розташований на земельній ділянці площею 0,1091 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :06:211:0019

Відмовити у задоволенні іншої частини вимог.

Задовольнити позов ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання майна спільної сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх частки рівними, тобто по 1/2 частці за кожним, на:

-домоволодіння із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з Б-2 житловий будинок, житловою площею 140,8 кв.м., загальною площею 191,3 кв.м., В гараж, № 1 огорожа, № 2 хвіртка, № 3 ворота, № 4 огорожа, ІІ вимощення та земельної ділянки площею 0,1 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:211:0005;

-житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., призначений на плані літерою «А-1» та господарчі побудови сарай-літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Г», водоколонка І, паркан «1, 2», вимощення ІІ, розташований на земельній ділянці площею 0,1091 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :06:211:0019.

Відмовити у задоволенні іншої частини вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_8 .

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2024 р.

Суддя А.В. Ткаченко