Справа № 399/534/23
Провадження № 2/399/20/2024
07 жовтня 2024 року смт Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю,
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю задоволено.
Визнано дійсним договір дарування грошових коштів у сумі 3500 доларів США, укладений 27 лютого 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 .
Проте, в рішенні суду не вирішено питання про розподіл судових витрат по справі. Враховуючи викладене судом призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення.
В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 просив судові витрати за сплату судового збору розподілити відповідно до вимог ЦПК України врахувавши майновий стан ОСОБА_2 . Також просив врахувати, що не підлягають відшкодуванню витрати понесені ОСОБА_3 на правничу допомогу у зв`язку з відсутністю відповідного клопотання.
Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю задоволено.
Визнано дійсним договір дарування грошових коштів у сумі 3500 доларів США, укладений 27 лютого 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 .
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.
Як вбачається з матеріалів справи позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2023 року звільнено від сплати судового збору за подачу позову до ОСОБА_3 про поділ майна подружжня /т. 1, ст. 54/.
Частина 6 статті 141 ЦПК України визначає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору ухвалою від 24.10.2023 року суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України вважає можливим віднести його на рахунок держави.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом що містить дві вимоги майнового характеру.
До зустрічного позову ОСОБА_3 додано квитанцію від 14.12.2023 про сплату судового збору на суму 1073, 60 гривень /т. 1, а.с. 146/, квитанцію від 16.12.2023 про сплату судового збору на суму 1928, 40 гривень /т. 1, а.с. 146/ та квитанцію від 07.02.2024 р про сплату судового збору на суму 1211, 20 гривень /т. 1, а.с. 210/.
Враховуючи ціну позову за вимогою про визнання майна особистою приватною власністю (300200, 00 гривень), ОСОБА_3 повинна була сплатити судовий збір на суму 4075, 60 (3002 + 1073, 60), проте нею було сплачено судового збору на суму 4213, 20 гривень. Тому надмірно сплачений судовий збір слід повернути позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 в сумі 173, 60 гривень.
Згідно з положеннями частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір понесених відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 у зв`язку з розглядом справи судових витрат згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 18 грудня 2023 року наданих представником позивача складає 8000 грн., що також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 227 /т. 1, а.с. 102-104, 148/.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представництво у суді адвокат Супрун Л.В. здійснював на підставі договору про надання правничої допомоги № 245 від 29 листопада 2023 року та ордеру на надання правничої допомоги серія ВА № 1067942 /а.с. 105, 106/.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_3 підтвердила витрати на правничу допомогу витягом з угоди № 245 про надання правової допомоги від 29.11.2023 року, ордером на надання правової допомоги серія ВА № 1067942 та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.11.2023 року.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у ЦПК України.
Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат.
Суд має оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката (правничу допомогу), якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (консультації з правових питань, збір доказів, необхідність складання заяв по суті справи та інших документів для підготовки правової позиції в справі), принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень.
Керуючись ст.ст.133,134,137,141 ЦПК України, суд -
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 399/534/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю.
Судовий збір за подачу позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя віднести на рахунок держави.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 3538, 80 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 536, 80 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 4000 гривень.
Повернути ОСОБА_3 надмірно сплачений судовий збір в розмірі 137, 20 гривень, сплачений 7 лютого 2024 року, згідно квитанції ID: 3377-2670-3941-0060.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Суддя М.М. Лях