ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Суми

Справа №592/3647/23

Номер провадження 22-ц/816/1479/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Сумська міська рада в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», Виконавчий комітет Сумської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гурнак Світлани Олексіївни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2024 року в складі судді Косолап М.М., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 04 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

23 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Сумської міської ради, її виконавчого комітету, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження відділу комунального майна міськвиконкому від 20 листопада 1995 року № 2914 та свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1995 року про передачу у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявнику 18 червня 1992 року у порядку черговості як переселенцю на підставі рішення виконкому Сумської міської ради надано квартиру АДРЕСА_1 . Позивач подав заяву про приватизацію житла і 22 листопада 1995 року виконкомом Сумської міської ради виписане свідоцтво про право власності на квартиру, проте не отримане, оскільки житлові чеки не були списані, приватизацію фактично не завершено. У 1997 році шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 розірвано, вона знялася з реєстрації у спірній квартирі. Відповідачка ОСОБА_3 є дочкою позивача, стосунки не підтримують. У 1999 році позивач створив нову сім`ю. Орган приватизації роз`яснив позивачу, що для отримання свідоцтва три співвласника мають списати свої житлові чеки, а потім отримати свідоцтво. У зв`язку з тим, що місцезнаходження колишньої дружини і дочки не відоме, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на житло, а також зареєструвати своє право власності на квартиру. Вважає, що для отримання правовстановлюючого документа на житло потрібно скасувати розпорядження відповідача № 2914 від 20 листопада 1995 року та свідоцтво про право власності на житло від 22 листопада 1995 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гурнак С.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що причиною звернення до суду є неможливість завершити процедуру приватизації, а єдиним способом це зробити шляхом скасування розпорядження відповідача № 2914 від 20 листопада 1995 року та свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1995 року.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Сумської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Гурнак С.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як переселенцю з смт. Поліське на склад сім`ї з 2 осіб розподілено двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Сумської міської ради народних депутатів № 185 від 18 червня 1992 року, з 24 вересня 1992 року позивач зареєстрований у вказаній квартирі (т. 1 а.с. 5-9).

ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 17 серпня 1991 року, який було розірвано 21 лютого 1997 року (т. 1 а.с. 45, 84).

ОСОБА_1 є батьком відповідачки ОСОБА_3 , яка використала право на приватизацію 16,48 кв.м житлової площі 12 лютого 1996 року (т. 1 а.с. 22).

09 жовтня 1995 року ОСОБА_1 звертався до управління комунальної власності та приватизації Сумського міськвиконкому із заявою про передачу в приватну власність квартири (т. 1 а.с. 94). До заяви долучена довідка про склад сім`ї наймача квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймач ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 ; донька ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 16, 89, 210).

12 жовтня 1995 року виготовлено технічний паспорт на спірну квартиру (т. 1 а.с. 91-93, 207, 208), загальна площа квартири становить 49,45 кв.м, кількість мешканців у квартирі АДРЕСА_2 ; сума житлових чеків, які підлягають видачі мешканцям 412125 крб (т. 1 а.с. 14, 87, 211).

Розпорядженням Відділу комунального майна міськвиконкому від 20 листопада 1995 року № 2914 задоволено прохання наймача ОСОБА_1 на приватизацію займаної ним квартири, йому та членам його сім`ї передано квартиру у приватну спільну сумісну власність (т. 1 а.с. 13).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів 22 листопада 1995 року Відділ комунального майна міськвиконкому посвідчив, що спірна квартира дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво видано згідно з розпорядженням відділу комунального майна міськвиконкому від 20 листопада 1995 року № 2914.

Квартира зареєстрована обласним бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана в реєстрову книгу за № 107 (т. 1 а.с. 18, 90, 209).

У журналі реєстрації заяв громадян на приватизацію займаних ними квартир (будинків) 09 жовтня 1995 року зареєстрована заява ОСОБА_1 за № 2382 (т. 1 а.с. 174).

03 липня 1999 року позивач одружився з ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 23).

У Книзі реєстрації квартир (Книга видачі свідоцтва про право власності на житло і тех. паспортів) відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання оригіналу свідоцтва про право власності на майно (т. 1 а.с. 212-213).

Також судом встановлено, що в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради наявні оригінали Свідоцтва про право власності на житло Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів від 22 листопада 1995 року, технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності ОСОБА_1 . Також наявний лист від 09 вересня 2009 року, згідно якого позивач запрошувався в сектор приватизації житла з питання приватизації квартири та напис на запрошенні ручкою - «приходили 14 квітня 2009 року, не вирішено питання з колишньою дружиною» (т. 1 зворот а.с. 210).

Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради листом від 12 січня 2023 року №14.01-15/38 на звернення позивача вказано про відсутність підстав для скасування свідоцтва про право власності на житло у зв`язку з приватизацією спірної квартири відповідно до вимог діючого законодавства (т. 1 а.с. 24).

На звернення позивача щодо видачі свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1995 року для подальшої реєстрації права власності Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради у листі від 31 жовтня 2023 року №14.01-15/2581 наведено положення законодавства щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та роз`яснено право звернутися до суб`єкта державної реєстрації прав з відповідною заявою, проте повна відповідь щодо порушеного у заяві питання відсутня (т. 1 а.с. 130-133).

Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради у листі від 16 листопада 2023 року № 14.01-15/278 стосовно видачі свідоцтва про право власності на квартиру повідомило позивача, що він, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 мають звернутися до установи Ощадного банку України особисто з оригіналом паспорту (або через представника за наявності нотаріально засвідченої довіреності) для погашення житлових чеків, після чого зможуть отримати свідоцтво про право власності на спірну квартиру (т. 1 а.с. 149).

Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10018/0145 від 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 є в основних списках громадян на отримання приватизаційних паперів за адресою розташування спірної квартири, житловий чек не використаний (т. 1 а.с. 11).

Згідно повідомлення КП ПВО «ЕНЕРГІЯ» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в списках на приватизацію житла по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ) не значаться (т. 1 а.с. 186).

За ОСОБА_3 право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстроване (т. 1 а.с. 188).

Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради листом від 04 березня 2024 року №14.01-12/1484 на адвокатський запит повідомлено, що можуть виписати приватизаційне платіжне доручення ОСОБА_1 , але видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 можливо лише після списання житлових чеків всіх учасників приватизації (а.с. 216).

АТ «Державний ощадний банк України» листом від 29 лютого 2024 року №11/3-19/1509/2024 на запит адвоката повідомило, що для отримання Довідки про здійснення операцій за депозитним рахунком при приватизації державного житлового фонду, членам сім`ї Поплавських необхідно звернутись до ТВБВ №10018/0145, що у АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 217).

Відповідачка ОСОБА_2 з 15 квітня 2000 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , і за цією адресою по 04 квітня 2019 року також була зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 50, 95).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, його колишня дружина та дочка розпочали процедуру приватизації спірної квартири, прийнято рішення про приватизацію 20 листопада 1995 року, Свідоцтво про право власності на житло оформлене 22 листопада 1995 року виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів, існує оригінал Технічного паспорту спірної квартири. Водночас, відсутність у позивача правовстановлюючого документа на квартиру дійсно позбавляє його можливості розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, проте зміст суб`єктивного права, за захистом якого звернувся позивач, характер встановленого порушення не вказує на те, що позивач обрав ефективний спосіб захисту свого права шляхом скасування розпорядження відділу комунального майна міськвиконкому і свідоцтва про право власності на житло.

Не списання житлових чеків та відсутність відомостей у позивача про місцезнаходження колишньої дружини та дочки, відсутність у позивача оригіналу Свідоцтва про право власності на квартиру не свідчить про недійсність оскаржуваного розпорядження не є підставою для його скасування разом зі свідоцтвом про право власності на житло. Помилка в написанні імені позивача у розпорядженні та свідоцтві про право власності на житло, незацікавленість відповідачок у спірній квартирі також не є достатніми підставами для їх скасування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Статтею 9 ЖК Української РСР (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Статтею 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Номінальна вартість житлового чеку визначається відновною вартістю наявного державного житлового фонду з урахуванням загального індексу зростання вартості майна - 10, прийнятого для розрахунків в Державній програмі приватизації державного майна (606 млрд. крб. за станом на 1 липня 1992 року), з розрахунку на кожного громадянина України - 12 тис. карбованців. Ця сума підлягає періодичній індексації відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Порядок розрахунків при приватизації квартири (будинку) врегульовано статтею 5 вказаного вище Закону. Так, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Стаття 8 Закону передбачала, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Оплата вартості приватизованого житла може провадитись громадянами в розстрочку на 10 років за умови внесення первинного внеску в розмірі не менше 10 відсотків суми, що підлягає виплаті. При цьому громадянин дає органу приватизації письмове зобов`язання про погашення суми вартості, що залишається несплаченою.

Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону (частина 10 статті 8 Закону).

На реалізацію положень наведеного Закону, на час виникнення спірних правовідносин, порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян та склад документів, що підлягають оформленню, визначалося Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 № 56 (далі Положення).

Пунктом 5 Положення передбачено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно, виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю) (пункт 6 Положення).

Згідно пункту 9 Положення якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається, виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (пункт 14 Положення).

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (пункт 18 Положення).

Пунктом 20 Положення передбачено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (пункт 21 Положення).

Згідно пункту 26 Положення на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру (додаток 9), а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло (додаток 10) та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі (додаток 11).

Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації.

Отже, за вказаних вище норм правовстановлюючим документом на право власності на житло є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації і право власності на приватизоване житло виникає з часу прийняття рішення про приватизацію, або закінчення строку на прийняття такого рішення.

Розпорядженням Відділу комунального майна міськвиконкому № 2914 від 20 листопада 1995 року позивачу, його колишній дружині та дочці передано у приватну спільну сумісну власність займану квартиру АДРЕСА_1 . На підставі вказаного розпорядження оформлено Свідоцтво про право власності на житло від 22 листопада 1995 року і квартира зареєстрована обласним бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності, записана в реєстрову книгу за № 107.

Таким чином, позивач та відповідачки через процедуру приватизації набули право власності на спірну квартиру, проте не отримали відповідні свідоцтва, оскільки не списали житлові чеки.

Водночас, зі встановлених у справі обставин вбачається, що позивачу було роз`яснено яким чином він може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на спірну квартиру, а саме: позивач, його колишня дружина та дочка мають списати житлові чеки, тобто всі співвласники спірної квартири як учасники приватизаційного процесу не позбавлені права та реальної можливості отримати свідоцтва про прав власності на квартиру.

Колегія суддів зауважує, що міжособистісні відносини між співвласниками приватизованої квартири, які фактично стали перепоною для завершення процедури оформлення свідоцтв про право на спірну квартиру, не є підставою для скасування та визнання недійсними розпорядчого акта та свідоцтва, які прийняті відповідно до вимог законодавства, чинного на час реалізації процедури приватизації.

За вказаних вище обставин доводи апеляційної скарги про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав є єдиним способом отримати свідоцтво про право власності на спірну квартиру є безпідставними. Позивач та відповідачки не позбавлені реальної можливості отримати свідоцтва про право власності на належну їм квартиру, тобто сторони не реалізували передбачений законом спосіб отримання свідоцтв. Крім того, колишня дружина позивача та його дочка є законними співвласницями спірної квартири, учасницями приватизації цього житла, які так само як і позивач можуть завершити оформлення свідоцтва на право власності на квартиру, а тому визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію, скасування свідоцтва про право власності на квартиру порушить права співвласниць спірної квартири.

Суд першої інстанції належним чином мотивував рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, колегія суддів до уваги не бере.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвалюючи судове рішення у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гурнак Світлани Олексіївни залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина