ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/1716/24
Головуючий в 1-й інстанції Наумова І.Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Кочеткової І.В., Полякова О.З.
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренко Сергія Юрійовича, ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кравченко Ольги Василівни, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 21 червня 2024 року) у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року, заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просив суд: визнати недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Мелітополя Запорізької області, встановити над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наступне. ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 страждає на хронічне, стійке психічне захворювання, внаслідок якого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності; причина інвалідності - загальне захворювання, діагноз - F01.8 («Інша васкулярна деменція»); інвалідність встановлена безстроково. Зазначені психічні розлади позбавляють ОСОБА_1 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим вона потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Через хворобу ОСОБА_1 не може самостійно набувати і здійснювати права, виконувати обов`язки, тобто не може бути повноцінним учасником будь-яких правовідносин. Заявник є єдиною рідною людиною для своєї баби, яка зможе їй надавати постійну допомогу у веденні господарства та догляді, тобто здійснювати опіку над нею, забезпечуючи реалізацію нею її законних особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Окрім заявника, будь-які інші особи разом з нею не проживають. ОСОБА_1 на сьогодні у шлюбі не перебуває; її чоловік, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 27.04.2018, актовий запис № 2755. Будь-які інші особи, яких заявник за законом зобов`язаний утримувати, відсутні.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року, заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, - задоволено частково.

Визнано недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два роки з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Встановлено опіку над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині, заявлені вимоги, - залишено без задоволення.

Тимчасово, до призначення судом нового опікуна за поданням органу опіки та піклування, покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Районну адміністрацію по Комунарському району Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренко Сергія Юрійовича, ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кравченко Ольги Василівни, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог заяви щодо призначення опікуном недієздатної ОСОБА_1 ОСОБА_2 , та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення таких вимог.

Узагальненими доводами апеляційних скарг є те, що суд першої інстанції з формальних підстав не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 при цьому заявник є єдиною особою, яка відповідає всім вимогам законодавства, виявив бажання бути опікуном, та призначення останнього є в інтересах недієздатної.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , відповідно якого, його матір`ю є ОСОБА_3 , та копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , відповідно до якого, її матір`ю є ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, внаслідок свого стану здоров`я потребує стороннього догляду, що підтверджується копією довідки до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 167719, виданої комунальною установою обласний центр медико-соціальної експертизи Запорізької обласної ради 02.11.2023, індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 593, висновком лікарської комісії КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради 02.11.2023 за № 1563. У висновку зазначено, що заявник мешкає з ОСОБА_1 .

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта Запорізької філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» №149 від 04.04.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляє ознаки психічного розладу у формі судинної деменції (гіпертонічна хвороба, атеросклероз), в зв`язку з чим вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оцінивши вищезазначені докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені вимоги щодо визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною підлягають задоволенню.

Заявник в даній заяві просив призначити його опікуном своєї бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання останньої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Остання перебувала в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що місце проживання заявника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності по 1/4 кожному: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

З копії студентського квитка заявника, виданого Національним університетом «Запорізька політехніка», наданої заявником, в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_2 був студентом даного освітнього закладу в період з 01.10.2020 р. по 31.05.2024 р.

Районна адміністрація Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, в своєму поданні від 18.01.2024 р. надає згоду на призначення ОСОБА_2 опікуном свої бабусі ОСОБА_1 , у разі визнання її недієздатною. З даного подання вбачається, що при розгляді даного питання були враховані документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , медичну документацію щодо стану останньої, відомості, що підтверджують спільне проживання заявника та його бабусі, відсутність в заявника судимостей, можливість заявника за станом здоров`я бути заявником, відсутність інших осіб, які заявили про бажання стати опікуном ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви щодо призначення недієздатній опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради як орган опіки та піклування про визнання доцільним призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 є поспішним та формальним. Так, зі змісту досліджених документів, викладених в поданні органу опіки та піклування, вбачається, що в повній мірі не встановлювалися обставини, які свідчать достеменно про можливість ОСОБА_2 виконувати опікунські обов`язки, зокрема з врахуванням його молодого віку та тяжкості цих обов`язків з огляду на хворобу підопічної, не досліджувалися стосунки між ним та майбутньою підопічною. Зокрема, не встановлювалося чи працює/навчається ОСОБА_2 , якщо так, то чи має можливість здійснювати опікунські обов`язки в поєднанні зі своєю трудовою/освітньою діяльністю; чи має можливість утримувати бабусю, яка тяжко хворіє та потребує стороннього догляду та матеріальних затрат; як характеризується ОСОБА_2 за місцем проживання (роботи чи навчання), тобто перевірка умов життя майбутнього опікуна. З подання не можливо встановити чи обстежувалися умови життя особи, що потребує опіки: з ким мешкає вона, які відносини між нею та майбутнім опікуном. Також не встановлялася органом опіки наявність інших родичів, які б бажали виконувати опікунські обов`язки, не з`ясовувалося з яких причин рідна донька ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 1978 р.н., яка зі слів заявника працює в Управління Пенсійного Фонду України, і яка за законом зобов`язана утримувати та доглядати свої непрацездатну матір не виявила намір виконувати опікунські обов`язки щодо хворої матері. ОСОБА_3 , яка була залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи, проігнорувала виклики суду в судове засідання для надання пояснення з приводу заявлених вимог, надавши лише заяву з формальними зверненнями, без пояснення об`єктивних причин небажання/неможливості виконання нею опікунських обов`язків відносно своєї похилої недієздатної матері. Суд критично віднісся до наданої ОСОБА_3 довідки, виданої ОСББ «Ситова-13а», що вона фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки нею не надано належного підтвердження, що дане місце проживання нею задеклароване, у встановленому законодавством порядку. З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що не може призначити заявника опікуном його бабусі на підставі вищевказаного подання органу опіки та піклування, яке є формальним та не відображає всіх необхідних обставин для достеменного встановлення, що заявник може відповідально сумлінно виконувати обов`язки опікуна недієздатної похилої бабусі, тому в цій частині заявлені вимоги щодо призначення заявника опікуном не підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до положень п.3.1, 3.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 за №34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою, і як право з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Районна адміністрація Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, в своєму поданні від 18.01.2024 р. надала згоду на призначення ОСОБА_2 опікуном свої бабусі ОСОБА_1 .

Таким чином, орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, перевіривши надані заявником документи, провівши відповідну перевірку, а також зважуючи, що від інших осіб не надходило заяв щодо призначення їх опікуном недієздатної, надав згоду на призначення заявника опікуном.

Будь яких порушень законодавства, щодо надання такої згоди, процесуальних чи матеріальних, судом першої інстанції не встановлено.

Обставин передбачених п.2 ч.1 ст.64 ЦК України, також при розгляді справи встановлено не було.

Суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення не навів будь-яких переконливих аргументів, у чому саме поведінка ОСОБА_2 суперечить інтересам його бабусі, визнаної судом недієздатною. Сама по собі вказівка на молодий вік заявника, не встановлення роду його професійної діяльності та можливості утримання бабусі, з урахуванням характеру їх сімейних стосунків, не свідчить про будь який конфлікт інтересів.

Таким чином, висновки суду щодо неможливості призначення ОСОБА_2 опікуном свої бабусі ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях, що є недопустимим, а доводи апеляційних скарг в цій частині є обґрунтованими.

Будь-якої згоди на призначення її опікуном ОСОБА_3 не надавала. Суд вказав на те, що остання зі слів працює в Управління Пенсійного Фонду України, що в свою чергу унеможливлює здійснювати їй повною мірою опіку за своєю матір`ю.

Зважуючи на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог заяви щодо призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 є таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині щодо задоволення вказаних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренко Сергія Юрійовича задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кравченко Ольги Василівни задовольнити.

Апеляційну скаргу Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року у цій справі в частині відмови у задоволенні вимог заяви щодо призначення ОСОБА_2 опікуном недієздатної ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Встановити опіку над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Мелітополь Запорізької області, мешкає за адресою АДРЕСА_3 , призначити її опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, мешкає за адресою АДРЕСА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 3 жовтня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: І. В. Кочеткова

О. З. Поляков