КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/12468/24-ц

номер провадження 22-ц/824/10323/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - Лазаревої Альони Ігорівни

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року /суддя Головко Ю.Г./

у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

19.03.2024 р. до Печерського районного суду м. Києва надійшло подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених згідно виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 666/4370/15-ц від 03.02.2016 виданого Дніпровським районним судом м. Херсона.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року у задоволенні подання відмовлено. /а.с. 91-95/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Міністерства юстиції України - Лазарева А.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати, подання задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що боржник жодних дій для виконання рішення суду не вчиняв. Державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду вживались заходи щодо отримання інформації про майновий стан боржника. У боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. Державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу згідно якої боржника зобов`язано надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу, а також повідомити відділ письмово про заходи, що вживаються з метою його виконання. Однак боржником не надано пояснення з приводу невиконання рішення суду, про що свідчать матеріали виконавчого провадження. В матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_2 міститься заява ОСОБА_1 про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій від 04.09.2023 р., що підтверджує факт обізнаності останнім про наявність виконавчого провадження. Враховуючи значну суму заборгованості, не надання боржником витребуваних документів, у зв`язку з чим захист прав та інтересів стягувача став неможливим без вжиття заходів забезпечення виконання судового рішення, державний виконавець подав подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що на виконанні знаходиться виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №666/4370/15-ц, виданого 03.02.2016 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк національний кредит» заборгованості Дочірнього підприємства «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів авто» за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 96ю/2011/05-1501/2-1 від 23 травня 2011 року у розмірі 16 751 955,62 грн., яка складається із суми заборгованості за кредитом: 9 760 228,00 грн.; суми заборгованості за процентами 2 033 834,66 грн.; суми пені за несвоєчасну сплату процентів 258 972,02 грн., суми пені за несвоєчасне повернення кредиту 379 502,25 грн., 3% річних від простроченої суми процентів 44 908,33 грн., 3% річних від простроченої суми кредиту 72 829,90 грн., індекс інфляції за час прострочки по сплаті процентів 430 427,89 грн., індекс інфляції за час прострочення по кредиту 502 652,47 грн., штраф за прострочку кредиту 502 800,00 грн., штраф за прострочку процентів 3 016 800,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» судові витрати у розмірі 4019,40 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 441 ЦПК України якою передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Водночас, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом першої інстанції не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про місце його знаходження в Україні, зокрема, враховуючи введений у державі військовий стан. Також відсутні дані, що боржник взагалі знає про відкрите виконавче провадження. Не встановлено, що копії зазначених постанов направлялися боржнику у виконавчому провадженні для виконання та для відома, зокрема матеріали подання не містять про це підтверджуючих документів.

Отже, підтверджень того, що боржник належним чином повідомлений про хід виконавчого провадження (отримання боржником відповідних процесуальних документів) та що він обізнаний про його наявність, не надано. Подання обґрунтовується лише перебуванням ОСОБА_1 у статусі боржника.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Доводи апеляційної скарги, про те, що боржник жодних дій для виконання рішення суду не вчиняв, у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, а тому обмеження у праві виїзду є правомірним, апеляційним судом відхиляються з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких підтверджень щодо обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження.

Відхиляються також і доводи апелянта про те, що у матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_2 міститься заява ОСОБА_1 про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій від 04.09.2023 р., що підтверджує факт обізнаності останнім про наявність виконавчого провадження, оскільки вказаний доказ не було надано до суду першої інстанції і він не був предметом розгляду.

Крім того, долучена до апеляційної скарги прохальна частина документу /а.с. 177/ з проханням визначити рахунок для здійснення видаткових операцій також не є належним доказом, оскільки не надано повного документу для ідентифікації зазначеної прохальної частини.

Отже, наявність лише невиконаного зобов`язання не може бути підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а подання на даному етапі є передчасним, за відсутності доказів обізнаності боржника щодо виконавчого провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - Лазаревої Альони Ігорівни на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: