Провадження № 2-др/638/93/24
07 жовтня 2024 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Тимченка А.М.,
за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,
16 вересня 2024 року від ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в яких позивач просив відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що розмір витрат є завищеним, враховуючи складність справи та обсяг наданої правової допомоги. У наданих відповідачем доказах безпідставно зазначено правову допомогу, яка фактично не надавалась. Зокрема, стороною відповідача не надано суду жодного документа, який би підтверджував оплату відповідачем послуг адвоката, що дає підстави вважати, що оплата послуг або взагалі не здійснювалась, або була здійснена у меншому розмірі, ніж заявлена до стягнення. Крім того, обсяг фактично наданих адвокатом послуг не відповідає обсягу наданих послуг, зазначених в Акті приймання-передавання юридичних послуг (правничої допомоги) від 30.08.2024, та є безпідставно і необґрунтовано завищеним, оскільки фактично текст відзиву на позовну заяву складає не 9, а 8 сторінок. Більшість тексту відзиву складається з викладу правових норм. Відзив на позовну заяву не містить аргументів, які потребували детального вивчення та аналізу, а також посилань на правові висновки Верховного Суду чи нову судову практику у справах даної категорії. Не потребує значного часу та особливої кваліфікації підготовка, складання га подання до суду заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, заяви про неможливість надати витребувані судом докази, клопотань про долучення доказів, оскільки такі процесуальні документи є простими та звичайними при розгляді будь-якої цивільної справи. Позивач звертає увагу на штучне збільшення обсягу виконаних послуг, як то збільшення у вказаному Акті розмір обсягу підготовлених адвокатом документів (як наприклад, заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до 3 сторінок, коли фактично така заява складена на 1 аркуші, та інших). Крім того, просить врахувати, що адвокат Колесніков А.Г. у даній справі є представником обох відповідачів і зміст складених в інтересах кожного з відповідачів процесуальних документів є майже тотожними. Також відповідач зауважила, що у Акті зазначено про участь адвоката у 3 судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції, тоді як за участю представника відповідача відбулось одне засідання за участі 30.07.2024.
В судове засідання учасники справи не звились, через канцелярію суду від представника позивача та представника відповідача, кожного окремо, надійшли зава про розгляд справи за їх відсутності.
Враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що неприбуття у судове засідання відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши заяву з доданими до неї доказами, матеріали судової справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що у серпні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив суд:
- визнати договір купівлі-продажу № 6448/20/004215 від 01.09.2020 транспортного засобу - автомобілю NISSAN, модель X-TRAIL, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оформлений Богодухівською філією ТОВ «ТРАНС-КОМ ПЛЮС», недійсним правочином;
- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення в Єдиному державному реєстрі Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів запису про реєстрацію права власності на автомобіль NISSAN, модель X-TRAIL, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , за ОСОБА_3 , та шляхом витребування зазначеного автомобілю із чужого незаконного ОСОБА_4 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи ОСОБА_1 надавалася професійна правнича допомога.

Так, 21 грудня 2021 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Колесніковим Анатолієм Геннадійовичем (Адвокат) укладено Договір № Б-3 про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокат зобов`язується надати Клієнту визначену цим Договором правову допомогу та представництво та надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору за правову допомогу, передбачену ст. 2, цього Договору Клієнт сплачує, у тому числі шляхом передоплати (авансу), Адвокату гонорар в розмірі встановленому Додатками до даного Договору.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та адвокатом Колесніковим А.Г. укладено Додаток № 4 до Договору № Б-3 про надання правової допомоги від 21.12.2021, відповідно до п. 5.1 якого визначили вартість представництва клієнта у Дзержинському районному суді м. Харкова 15000,00 грн.

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 та адвокат Колесніков А.Г. підписали Акт приймання-передавання юридичних послуг (правничої допомоги), чим засвідчили надання адвокатом клієнту наступних юридичних послуг:

1) Консультування Клієнта стосовно позовної заяви гр. ОСОБА_3 у цивільній справі № 638/10414/23;

2) Підготовка, складення для подання до Дзержинського районного суду міста Харкова відзиву на позов;

3) Підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова заяви про проведення судового засідання у режимі відеконференції;

4) Підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова клопотання про долучення доказів;

5) Підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова клопотання про долучення доказів;

6) Підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова повідомлення про неможливість надати витребувані судом докази;

7) Підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова заяви із запереченнями проти застосування заходів процесуального примусу;

8) Участь у судових засіданнях у Дзержинському районному суді міста Харкова у цивільній справі № 638/10414/23 (у т.ч. - дистанційно).

В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Колесніковим Анатолієм Геннадійовичем, серія КС № 7083/10 видане на підставі Рішення Ради адвокатів Київської області від 19.10.2018 р. № 62, а також Ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_4 серія АІ № 1210179 від 07 лютого 2022 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що у першій заяві по суті, тобто у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначила, що орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 30000 грн. На виконання положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідач у відзиві на позовну заяву повідомила, що докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані у строк, встановлений п. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином відповідачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

02 вересня 2024 року, тобто у строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала до суду докази щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, а саме: Договір № Б-3 про надання правової допомоги від 21.12.2021 року, Додаток № 4 від 10 жовтня 2023 року до Договору № Б-3 про надання правової допомоги від 21.12.2021, Акт приймання-передавання юридичних послуг (правничої допомоги) від 30 серпня 2024 року.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Щодо доводів представника позивача про відсутність доказів сплати адвокату послуг за надану професійну правничу допомогу, суд зазначає, що враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України та правовий висновок Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц, витрати за послуги професійної правничої допомоги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи надані відповідачем докази в підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що надані відповідачу послуги професійної правничої допомоги не повною мірою відповідають принципу реальності (їхньої дійсності та необхідності), зокрема безпідставним є подвоєння адвокатом такої послуги як «підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова клопотання про долучення доказів», оскільки адвокат мав можливість реалізувати своє процесуальне право на подання доказів одним клопотанням. Крім того, така послуга як «Підготовка, складення та подання до Дзержинського районного суду міста Харкова заяви про проведення судового засідання у режимі відеконференції» не є самостійною, а охоплюється діями адвоката в рамках іншої послуги - «Участь у судових засіданнях у Дзержинському районному суді міста Харкова у цивільній справі № 638/10414/23 (у т.ч. - дистанційно)».

З цього приводу суд зазначає, що адвокат, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад виступ в судовому засідання, а бере на себе обов`язок зі вчинення комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Подання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції є лише інструментом реалізації права представника відповідача взяти участь в судовому засіданні дистанційно, а тому може бути підставою для оплати такої послуги стороною.

Також представником відповідача помилково зазначено про участь в трьох судових засіданнях, тоді як за його участю відбулося лише одне судове засідання.

Решта наданих адвокатом відповідачу послуг професійної правничої допомоги відповідають як критерію необхідності, так і критерію розумності, оскільки саме вказані послуги стали ключовими для розгляду справи та прийняття рішення на користь відповідача.

Надаючи оцінку розумності та співмірності витрат на професійну правничу допомогу складності справи, судом враховано зазначені стороною позивача аргументи та заперечення проти визначеного відповідачем розміру судових витрат. Крім того суд враховує, що зазначена справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про її незначну складність. Враховуючи предмет та підстави позову, сталість законодавства та судової практики щодо цих правовідносин, суд вважає, що спір у цій справі не є спором значної складності та не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. В межах цієї справи адвокатом складено один документ по суті спору (відзив на позовну заяву) та низку заяв/клопотань з процесуальних питань, які не потребують від професійного адвоката значного часу на їх складання. Адвокат взяв участь лише в одному судовому засіданні, в якому також одночасно діяв і в інтересах іншого відповідача ОСОБА_4 .

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих ним документів, виходячи з принципів співмірності, розумності та пропорційності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 638/10414/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (пять тисяч гривень) 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.М. Тимченко