РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ № 384/161/24

(ЗАОЧНЕ) №пр. 2/384/91/2024

20 серпня 2024 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Галицького В.В.,

зі секретарем судового засідання Лалаян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще. Вільшанка Кіровоградської області справу за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу. Позов мотивовано тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 (надалі страхувальник), було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової

відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 111334642 від 13.03.2020 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником

життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Renault Logan» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». 03.04.2020 року о 10 год. 39 хв. в м. Одесі на перехресті вул. Польська та вул. Буніна мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Logan» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Honda Civic», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Mazda 6», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_5 .. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Honda Civic», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » та травмований водій ОСОБА_4 , також пошкоджено транспортний засіб «Mazda 6», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » що підтверджується постановами Приморського районного суду міста Одеси по справі № 522/7474/20 від 30 червня 2020 року. Відповідно до постанов Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/7474/20 від 30 червня 2020 року (провадження №3/522/4721/20, №3/522/4718/20), водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Окрім того, згідно з постановою Приморського районного суду міста Одеси по справі №522/7474/20 від 30 червня 2020 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 03.04.2020 року о 10 годині 39 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Logan», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в м. Одесі на перехресті вул. Польська та вул. Буніна став учасником ДТП та, у порушення п. 2.10а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, залишив місце ДТП, до якої був причетний. Особу встановлено 01.05.2020 року. Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушень передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП. Факт ДТП 03.04.2020 року був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховими актами №2028069-1 від 27.04.2020 року, №2026229-1 від 06.05.2020 року, №2026228-1 від 15.05.2020 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту, на підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих осіб у загальній сумі 91760,59 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. У свою чергу страхувальником транспортного засобу «Renault Logan» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » є ОСОБА_3 . Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 27.04.2020 року. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 91760,59 грн., заподіяну Відповідачем 1 внаслідок ДТП 03.04.2020 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 91760,59 грн. 17.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 17/11/2020 про відступлення права вимоги від 17 листопада 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 111334642 від 13.03.2020 року. Загальний розмір заборгованості відповідача згідно рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2021 року по справі №384/38/21 становить 115527 грн. Загальна сума 3% відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає 8581 грн. 97 коп., згідно доданого розрахунку до позовної заяви. Загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 42834 грн. 07 коп. згідно доданого розрахунку до позовної заяви. Загальна заборгованість: період прострочення грошового зобов`язання 904 днів 42834,07 (інфляційне збільшення) + 8 581,97 (3% річних) = 51 416,04 грн. Попередній розмір судових витрат 6211 грн. 20 коп. (1211,20 грн., що являє собою судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 5000 грн. на оплату правової (правничої) допомоги адвоката відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги та додаткової угоди № 1, актом приймання - передачі правової (правничої) допомоги від 11.03.2024 року, ордером адвоката та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11.03.2024 року. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 8581 (вісім тисяч п`ятсот

вісімдесят одну) грн. 97 коп. та інфляційні втрати у розмірі 42834 (сорок дві тисячі

вісімсот тридцять чотири) грн. 07 коп.. Витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 1211 грн. 20 коп. покласти на відповідача. Витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 5000 грн. покласти на відповідача.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Литвин Р.М. в судове засідання не з`явилися. Позивач надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути за відсутності позивача та його представника справу №384/161/24 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2021 року позов адвоката Самойленка Петра Миколайовича, який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 91 760 (дев`яносто одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 59 коп. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 , який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , судовий збір сплачений при подачі позовної заяви до суду у розмірі 917 (дев`ятсот сімнадцять) грн. 61 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 22 848 (двадцять дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 80 коп.. Рішення суду набрало законної сили 21.10.2021 (а.с.8-13).

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо вимоги позивача стягнути 3% річних та інфляційні втрати за період з 20.09.2021року по 11.03.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому

одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового

зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Визначення грошового зобов`язання закріплено в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Статтею 1 цього Закону передбачено, що грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Отже, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Разом з тим за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника, та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Потерпіла особа, уклавши договір страхування, обрала грошовий спосіб відшкодування завданих збитків та отримала страхове відшкодування у грошовій формі, що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування.

З огляду на викладене позивач отримав право на стягнення з відповідача інфляційних втрат від знецінення грошової одиниці України, внаслідок інфляційних процесів в державі та 3% річних.

Позивачем після набрання законної сили вищезазначеним рішенням суду по справі

№384/38/21 отримано виконавчий лист та скеровано до приватного виконавця на примусове

виконання. 05.10.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69992657 (а.с.16).

Загальний розмір заборгованості відповідача згідно рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2021 року по справі №384/38/21 становить 115527 грн.(а.с.8-13).

У відповідності до поданих розрахунків за період з 20.09.2021 по 11.03.2024 на заборгованість в розмірі 115527 грн. позивач зазначив наступне: загальна заборгованість по штрафним санкціям; період прострочення грошового зобов`язання 904 днів; 42834,07 (інфляційне збільшення); 8581,97 (3% річних) = 51416,04 грн. (а.с.20).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем суду надано належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача стягнути 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача адвокат Литвин Р.М. просить витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 5000 грн. покласти на відповідача.

На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: договір про надання правової (правничої) допомоги №8 від 02.02.2021 року, додаткова угода №1 Акт приймання передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №8 від 02.02.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордера від 11.03.2024 року на суму 5000 грн. (а.с. 21-22, 23, 24).

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30 січня 2023 року № 910/7032/17).

Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Частиною першою ч. 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн., що підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , три відсотки річних 8581 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят один) грн. 97 коп. та інфляційні втрати 42834 (сорок дві тисячі вісімсот тридцять чотири) грн. 07 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 26 серпня 2024 року.

Суддя: