07.10.2024 Справа № 756/4955/24
Унікальний № 756/4955/24
Провадження № 2/756/2929/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Харук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова Анастасія Григорівна, про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідачів та просила суд скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. (індексний номер - 41833471 від 27 червня 2018 року, номер запису про право власності - 26832120) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв. м., а також визнати право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв. м., за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 ).

У обґрунтуванні позову позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.09.2017 її було обмежено в цивільній дієздатності та призначено піклувальником її матір - відповідача ОСОБА_2 .

Однак, всупереч засадам чинного законодавства України без згоди органу опіки та піклування 27.06.2018 за сприяння відповідача ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 уклала Договір дарування належної їй 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , її батькові - відповідачу ОСОБА_3 .

Позивач наголошує, що вищевказаний правочин жодним чином не відповідав її інтересам, а піклувальник знехтувала інтересами позивача, адже на той час остання довіряла своїй матері та за її вказівкою уклала Договір дарування.

Оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року позивача було поновлено у дієздатності, остання з метою захисту свого права власності вважає необхідним з метою оновлення її прав скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , визнавши право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за позивачем.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що Договір дарування від 27.06.2018 був укладений між сторонами з метою збереження реального права власності саме позивача на її 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки остання внаслідок психічного захворювання не в повній мірі усвідомлює значення своїх дій. Зазначив, що у 2016 році позивач відчужила свій автомобіль та отримані грошові кошти віддала невідомій особі. З метою усунення небезпеки аналогічного відчуження 1/3 частини нерухомого майна позивача невідомим особам, які могли неправомірно скористатися її психічним станом, відповідачі прийняли рішення про необхідність державної реєстрації права власності на батька позивача ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва 24.10.2006, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , і ОСОБА_4 в рівних долях.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.09.2017 у справі № 756/8902/16-ц ОСОБА_1 (позивач) було обмежено в цивільній дієздатності та призначено піклувальником її матір ОСОБА_2 (відповідач).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.03.2023 у справі № 756/6117/20 поновлено цивільну дієздатність ОСОБА_1 (позивач).

27 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 уклала Договір дарування належної їй 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , її батькові ОСОБА_3 (відповідач). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою Анастасією Григорівною за реєстровим № 1978.

Однак, відповідно до ст. 71 ЦК України (в редакції станом на 27.06.2018), опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; укладати договори щодо іншого цінного майна. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

У судовому засіданні установлено, що Договір дарування від 27.06.2018 за реєстровим № 1978 укладений без дозволу органу опіки та піклування.

Частинами 1-4 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц виснувала, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Беручи до уваги ті обставини, що Договір дарування від 27.06.2018 за реєстровим № 1978 укладений без дозволу органу опіки та піклування, відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦК України такий Договір є нікчемним.

Касаційний цивільний суд Верховного суду у своїй постанові від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19 зазначив, що спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

З урахування вищенаведеного та того, що Договір дарування від 27.06.2018 за реєстровим № 1978 є нікчемним, з метою дотримання вимог згаданих вище положень цивільного законодавства суд убачає правильним та справедливим скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , визнавши право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за позивачем.

На підставі викладеного, ст. 4-5, 12-13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов - задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. (індексний номер - 41833471 від 27 червня 2018 року, номер запису про право власності - 26832120) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з проведення за ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв. м.

Визнати право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв. м., за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 жовтня 2024 року.

Суддя,- Белоконна І.В.