ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6255/23

Провадження № 22-ц/4820/1648/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: позивача, відповідача, їх представників

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/6255/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги вказувала, що з 05.01.2008р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому, який було розірвано 20.07.2020р. на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, тобто з 2020 року відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не надає жодної матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, не цікавиться розвитком доньки, не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, фактично, своривши умови, які шкодять інтересам дитини.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила задоволити її позов.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодилась з таким рішенням, подала апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов. Так, на думку апелянтки, вирішуючи спір, суд безпідставно не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки у зв`язку з тим, що батько не спілкується з дитиною, не піклується про неї, не цікавиться її життям, здоров`ям, не в повному об`ємі сплачує аліменти. Крім того, не взяв до уваги пояснення самого ОСОБА_4 про те, що він створив іншу сім`ю, де виховує трьох малолітніх дітей, тому не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_5 . Відповідач полишив сім`ю в той час, коли донька мала захворювання, потребувала догляду і опіки обох батьків, що в свою чергу є підтвердженням його байдужого ставлення до дитини.

Суд не дав належної оцінки показанням свідків, а також письмовим доказам, які підтверджують, що відповідач жодного разу не відвідував дитячий садочок, де навчалася донька. Також протягом перших двох років навчання в школі батько не цікавився її навчанням, життям, не був жодного разу на батьківських зборах, не цікавився її потребами та не забезпечував їх. Суд не взяв до уваги показання і тих свідків, які вказали, що батько жодного разу не був на дні народженні доньки та не вітав її зі святами, має заборгованість по сплаті аліментів, при тому, що їх розмір, на думку апелянтки і так є не великим.

Щодо пояснень відповідача про заперечення проти позбавлення його батьківських прав, які суд врахував при вирішенні спору, то вважає, в дійсності відповідач не змінив своє ставлення до доньки, однак, враховуючи оголошення в країні загальної мобілізацій, сподівається на отримання відстрочки на підставі відповідних норм права.

Отже, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суд, ухваливши рішення про відмову в позові, не в повній мірі дослідив обставини справи, письмові докази по справі, а також проігнорував порушення прав дитини, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду змінити.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 05 січня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 липня 2020 року.

На даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач ОСОБА_4 проживає окремо від колишньої дружини і дочки та сплачує аліменти на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 листопада 2020 року на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 15 листопада 2023 року, наданого на виконання ухвали суду, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Із положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» ("Mamchur v. Ukraine", заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, п. 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, п.п. 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.п.15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання

дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб,

які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до

досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості

з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують

батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід

вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування

обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24.06.2020 року у справі № 344/6374/18, від 08.04.2020 року у справі № 645/731/18, від 29.01.2020 року у справі № 127/31288/18, від 29.01.2020 року у справі № 643/5393/17, від 17.01.2020 року у справі № 712/14772/17, від 25.11.2019 року у справі № 640/15049/17, від 24.04.2019 року у справі № 331/5427/17, від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Як видно з матеріалів справи, після фактичного припинення шлюбних стосунків відповідач дійсно тривалий час належним чином не приймав участь у вихованні доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкувався з дитиною в необхідному обсязі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, однак вказані обставини не є безумовними та достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав без його попередження про зміну ставлення до дитини та застосування такого крайнього заходу впливу.

При цьому судом встановлено, що між сторонами існує конфлікт, що негативно вплинуло на їхні взаємовідносини.

Також не встановлено, що ОСОБА_4 зловживає алкоголем чи вживає наркотичні засоби, притягувався до адміністративної відповідальності чи до кримінальної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків.

Крім того, ОСОБА_4 приймав активну участь в розгляді справи в суді першої інстанції, заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно дочки, такі ж заперечення вказав і у відзиві на апеляційну скарги позивачки, що свідчить про його бажання на даний час брати участь у вихованні дочки.

Також в сукупності з іншими доказами суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 15 листопада 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дочки Варвари, так як у висновку вказано, що ОСОБА_4 злісно ухиляється від виконання обов`язків з виховання дочки з підстав того, що відповідач не спілкується з дочкою, не цікавиться її життям, здоров`ям тощо, тобто з тих же підстав, що вказані у позовній заяві і яким дана оцінка судом.

Крім того у висновку орган опіки і піклування посилається на те, що ОСОБА_4 при обстеженні його умов проживання не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки, однак позиція відповідача мала бути заслухана на засіданні органу опіки і піклування. При цьому відповідач категорично заперечує на даний час про позбавлення його батьківських прав відносно дочки.

Отже, оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правомірними, оскільки, незважаючи на те, що відповідач в певній мірі нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо своєї дочки ОСОБА_5 , достатні підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у виді позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього дочки з врахуванням інтересів дитини, інтересів самого відповідача, його заперечень щодо позбавлення батьківських прав, вимог сімейного законодавства, рішень Європейського суду з прав людини, судової практики Верховного Суду на даний час відсутні.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до дитини.

Крім того суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дитини, позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом.

З вищевказаних підстав доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків суду про відмову в позові, наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки, так як він не приймає участі у вихованні дитини з моменту народження, не спілкується з донькою, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, слід відхилити.

Як зазначено в мотивувальній частині постанови, за встановлених судом обставин справи на даний час вказані обставини не є безумовними та достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав та застосування такого крайнього заходу впливу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові є законним та обґрунтованим, в той же час підлягає зміні резолютивна частина рішення шляхом її доповнення про попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2024 змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

«Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на орган опіки та піклування Кам`янець-Подільського міської ради Хмельницької області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова