Провадження №2-др/760/95/24
07 травня 2023 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Аксьонової Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» про стягнення безпідставно отриманого майна та збитків,
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 квітня 2024 року визначено суддю Аксьонову Н.М.
На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати учасників справи.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про необхідність ухвалити додаткове рішення у справі з огляду на наступне.
У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інвест Хаус» про стягнення безпідставно отриманого майна та збитків.
Рішенням від 14 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 10425,90 грн заборгованості, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Стягнуто з ТОВ «Інвест Хаус» на користь держави 992 гривні 40 копійок судового збору.

25 квітня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - Сидоренка В.А. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 14 березня 2024 року судом не вирішено питання про судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу.

Так, 04 вересня 2023 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів судових витрат та включення до судових витрат позивача витрат на професійну правову допомогу, до якого додав копію договору про надання правової допомоги №62-С від 20 січня 2020 року, копію додатку №2 від 20 листопада 2022 року до договору №62-С про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року, копію акту №2 приймання-передачі правової допомоги (послуг) договору №62-С про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року та додатку №2 від 20 листопада 2022 року, копію звіту про витрачений час на надання допомоги та супутніх витрат, квитанцію №9316-4353-4775-3012.

Представник відповідача ТОВ «Інвест Хаус» - директор Подобєдов Л.І. у відзиві вказав, що покладення на відповідача судових витрат у розмірі, заявленому позивачам, є несправедливим, вважає, що відшкодування витрат можливе в обсязі 1000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1, 12 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано:

- копію договору про надання правової допомоги №62-С від 20 січня 2020 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери»,в особі керуючого партнера Сидоренка В.А. та позивачем ОСОБА_1 ;

- копію додатку №2 від 20 листопада 2022 року до договору №62-С про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року;

- копія акту №2 приймання-передачі правової допомоги (послуг) договору №62-С про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року та додатку №2 від 20 листопада 2022 року на загальну суму 10000 грн;

- копію звіту про витрачений час на надання допомоги та супутніх витрат;

- квитанцію №9316-4353-4775-3012 на загальну суму 10000 грн;

- ордер серії АА №1254613 від 29 листопада 2022 року;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000012 від 10 квітня 2017 року.

Так, згідно наданих документів вбачається, що вартість послуг адвоката, наданих відповідачу, складає 10000 грн, що включає в себе: підготовку позовної заяви (3,5 години) - 7000 грн; підготовка проекту клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на правничу допомогу (1,5 години) - 3000 грн.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Таким чином, враховуючи, що заявлені до відшкодування судові витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, при цьому відповідачем не доведено, що їх розмір є неспівмірним, суд прийшов до висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн, які позивач сплатив у зв`язку із розглядом справи, необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, заява представника позивача ОСОБА_1 - Сидоренка В.А. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інвест Хаус» про стягнення безпідставно отриманого майна та збитків підлягає задоволенню.

Керуючись ст.13, 43, 49, 133-137, 141, 270, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус», , місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2, оф. 102Б.

Суддя Солом`янського районного суду

міста Києва Н.М. Аксьонова