С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2-о/760/493/24
30 серпня 2024 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Коробенка С.В.,
за участю секретаря Левіцької Н.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, Заінтересована особа: приватний нотаріус Сєвєродонецького районного нотаріального округу Єпіфанцева Наталія Вікторівна.
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що право власності на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12.03.2013, який був посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за номером 344.
Заявник зазначає, що з часом оригінал договору дарування від 12.03.2013 було втрачено, однак право власності на дане нерухоме майно ніким не оспорюється.
З метою відновлення втраченого документа, представник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Єпіфанцевої Н.В. із запитом про надання роз`яснення щодо отримання дубліката договору дарування комплексу будівель та споруд від 12.03.2013, зареєстрованого у реєстрі за №344.
17 червня 2024 року приватний нотаріус Єпіфанцева Н.В. надала роз`яснення щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів за вих. № 14/01-16. У роз`ясненні зазначено, що отримати дублікат вищезазначеного договору дарування неможливо, оскільки всі документи нотаріального діловодства та архіву залишились на тимчасово окупованій території в місті Сєвєродонецьк Луганської області.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт належності їй на праві власності комплексу будівель та споруд, яе вона набула на підставі договору дарування комплексу будівель та споруд від 12.03.2013, зареєстрованого у реєстрі за №344.
05 липня 2024 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.
09 липня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник Заявника подав до суду заяву, у якій повністю підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі.
Заінтересована особа - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцева Н.В., в судове засідання не з`явилась. Про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила.
Виходячи з вищевикладеного, суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. Мотивувальна частина
Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
12 березня 2013 року ОСОБА_2 в рамках договору дарування передала у дар ОСОБА_1 комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір дарування цього нерухомого майна був посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за номером 344. Копію даного договору долучено до матеріалів справи.
Згідно з копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2013, за ОСОБА_1 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В розділі «підстави виникнення права власності» вказується договір дарування комплексу будівель та споруд від 12.03.2013, зареєстрованого у реєстрі за №344.
Факт реєстрації права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2019.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Станом на дату розгляду даної справи, судом не виявлено будь-яких відомостей про те, що договір дарування від 12.03.2013, який був посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за номером 344, було визнано недійсним.
Таким чином, ОСОБА_1 набула право власності на комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12.03.2013, який був посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за номером 344, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями договору дарування від 12.03.2013, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2019.
З пояснень Заявника судом встановлено, що оригінал правовстановлюючого документа на зазначений вище об`єкт нерухомості втрачено.
Згідно з роз`ясненнями приватного нотаріуса Єпіфанцевої Н.В. від 17 червня 2024 року за вих. № 14/01-16 виготовити дублікат вищезазначеного договору дарування неможливо, оскільки всі документи нотаріального діловодства та архіву залишились на тимчасово окупованій території в місті Сєвєродонецьк Луганської області.
На підставі ст. 53 Закону України «Про нотаріат» видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.
Пунктом 1.1. та п. 2 глави 22 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затверджений Наказом Мінюста від 22.02.2012 року № 296/5) визначено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом, дублікат утраченого або зіпсованого документа видається нотаріусом за місцем його зберігання.
Відповідно до п. 2 глави 10 розділу II Правил установа має право засвідчувати копії документів, що створюються в ній, за винятком копій документів, які відповідно до законодавства потребують засвідчення в нотаріальному порядку.
Пункт 13 глави 10 розділу II Правил зазначає, що особливим видом копії документа є дублікат - повторно оформлений службовий документ для використання замість втраченого чи пошкодженого оригіналу (диплома, свідоцтва, трудової книжки тощо), що має таку саму юридичну силу.
Дублікат виготовляється на такому самому бланку, що й оригінал, та містить інформацію, аналогічну інформації в оригіналі. На ньому проставляються відбиток печатки установи і підписи посадових осіб, які мають право підпису цих документів на момент оформлення дубліката. На дублікаті проставляється у правому верхньому куті відмітка «Дублікат».
Загальновідомим та таким, що не підлягає доведенню, є факт, що територія місця знаходження документів діловодства та архіву приватного нотаріуса Єпіфанцевої Н.В., а саме м. Сєвєродонецьк Луганської області, з 2022 року є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. На зазначеній території державні органи України не здійснюють свої повноваження, а тому документи видаються за формою, яка є неприйнятною для українських органів.
Відтак заявник, ОСОБА_1 , позбавлена можливості звернутися до нотаріуса за місцем зберігання його архіву та отримати дублікат договору дарування комплексу будівель та споруд від 12.03.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №344, отже вона позбавлена можливості через ці обставини розпоряджатись своєю власністю.
Відповідно до абзацу першого та третього статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Абзацом четвертим статті 55 Конституції України кожному надається право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту належності ОСОБА_1 на праві власності комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та неможливість в позасудовому порядку отримати правовстановлюючий документ на належний їй комплекс будівель та споруд, що перешкоджає їй вільно розпоряджатись ним. Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву потрібно задовольнити.
IV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 13, 19, 107, 114, 293, 294, 315 ЦПК України, суд вирішив:
1.Заяву задовольнити.
2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
3.Заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;
Заінтересована особа: приватний нотаріус Сєвєродонецького районного нотаріального округу Єпіфанцева Наталія Вікторівна, адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя: