Провадження № 2/161/4082/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовані такими обставинами.

Сторони перебували у шлюбі, в якому у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12.08.2019 у справі № 167/951/19 шлюб між ними було розірвано.

Судовим наказом Рожищенського районного суду Волинської області від 26.06.2019 у справі №167/950/19 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після призначення аліментів дитині було встановлено діагноз аутизм та призначено групу інвалідності з дитинства до досягення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Останніх 5 років відповідачка сама утримує сина.

На підставі викладеного позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_2 в її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімумуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 06.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Позовні матеріали направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 16.06.2017, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12.08.2019 у справі №167/951/19 розірваний (а.с. 8-9).

У шлюбі у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народженння серії НОМЕР_1 від 10.05.2017, актовий запис №1076, а.с. 6). Дитина проживає з позивачкою (довідка про реєстрацію місця проживання №224 від 13.06.2019, а.с. 7).

Судовим наказом Рожищенського районного суду Волинської області від 26.06.2019 у справі №167/950/19 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.06.2019 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Дитина навчається в Рожищенському навчально-реабілітаційному центрі, має труднощі навчальної дільності (висновок про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 08.05.2024, а.с. 11-18).

ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, йому встановлено діагноз: F84.0 - аутизм, призначено групу інвалідності з дитинства до досягнення повноліття (форма індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, а.с. 23-26, медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років від 08.11.2023, а.с. 41-42).

Дитина часто хворіє (виписки з медичної картки стаціонарного хворого №400, №11412, №10053, №11412, №887040, а.с. 29-30, 32-33, 35-36, 37-38, 40).

16.11.2020 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу обрала прізвище « ОСОБА_6 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.11.2020, а.с. 43).

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такий висновок викладено у постанові ВСУ від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13.

За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків.

Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю, відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Дитина є особливою, має інвалідність, відповідно потребує спеціалізованого виховання та догляду. Стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки доходу відповідача відповідатиме принципам розумності та справедливості. У випадку виникнення умов, передбачених ст. 192 СК України, відповідач матиме право ініціювати питання про зміну розміру аліментів.

Отже, суд висновує, що позивачка вправі вимагати зміни способу присудження аліментів. Це, передусім, відповідатиме інтересам дитини, і не становитиме надмірного фінансового тягаря для відповідача.

Отже, позов слід задовольнити.

VI.Судові витрати

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, відповідач зобов`язаний сплатити на користь держави 1 211,20 грн. судового збору за подання позивачкою позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які присуджені згідно судового наказу Рожищенського районного суду Волинської області від 26.09.2019 у справі №167/950/19, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 211,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 07.10.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін