СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/118/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бистрицької Тетяни Василівни,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся суду зі скаргою, у якій просив поновити йому строк на подання скарги на дії державного виконавця, визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. щодо винесення постанови від 17.05.2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №759/15798/22 від 12.01.2024 року виданого Святошинським районним судом м.Києва, визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. щодо винесення постанови від 17.05.2024 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва (759/15798/22) задоволено позов ОСОБА_1 , ухвалено виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 . 12.01.2024 року Святошинського районного суду м.Києва видано виконавчий лист 759/15798/22 про виселення боржника з квартири. 03.02.2024 року постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа. 02.05.2024 року державним виконавцем складено акт, про те, що ОСОБА_2 добровільно з квартири не виселилась та не звільнила квартиру від власних речей. 16.05.2024 року державним виконавцем складено акт про примусове виселення ОСОБА_2 з квартири. 16.05.2024 року державним виконавцем при примусовому виселенні боржника винесена постанова про опис майна боржника, що знаходиться в квартирі, яке передано на зберігання стягувану. Прийняте майно постійно зберігається у його квартирі та займає всю площу квартири, що позбавляє його можливості використовувати квартиру за її цільовим призначенням.

02.09.2024 року він звернувся до державного виконавця з вимогою про реалізацію майна боржника ОСОБА_2 , однак постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицькою Т.В. від 17.05.2024 року виконавче провадження № НОМЕР_1 закінчено.

Скаржник не погоджується з вказаною постановою державного виконавця та вважає, що вона винесена передчасно та не правомірно, у зв`язку з тим, що виконавчий лист в повному обсязі не виконано.

Як на підстави поновлення строку оскарження посилається на те, що про постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17.05.2024 року скаржник дізнався з відповіді державного виконавця від 12.09.2024 року № 160237. Копі постанови про закінчення виконавчого провадження він отримав 13.09.2024 року в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 року визначено суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 178-179).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 24.09.2024 року прийнято до провадження скаргу та витребувано завірену копію виконавчого провадження (а.с. 180).

У судове засідання заявник не з`явився, направив заяву, у якій просив розглядати скаргу без його участі.

Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого представника до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином причини неявки суду невідомі.

З огляду на викладене, керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки це не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Враховуючи те, що про постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17.05.2024 року скаржник дізнався з відповіді державного виконавця від 12.09.2024 року № 160237, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу скарги підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03.02.2024 року постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицькою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва № 759/15798/22 від 12.01.2024 року про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 170).

Згідно акту головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. від 16.05.2024 року рішення у справі № 759/15798/22 виконано в повному обсязі. Майно боржника передане на відповідальне зберігання згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 16.05.2024 року (а.с. 165).

Постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. від 16.05.2024 року описано та арештовано майно боржника (а.с. 166-169).

Постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. від 17.05.2024 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 згідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, оскільки вважає, що вона винесена передчасно, у зв`язку з тим, що не вирішено питання з описаним в ході такого виконання майном боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено засади, згідно яких здійснюється виконавче провадження, зокрема з дотриманням таких засад як: верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законності та інших.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 5, 7, 8 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов`язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов`язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації майна боржника або його частини.

Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації такого майна кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику.

У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Таким чином, в силу статті 66 Закону України « Про виконавче провадження» саме на державного виконавця покладено обов`язок забезпечити повернення боржнику, якого примусово виселено, належного йому арештованого майна, що має бути засвідчено відповідним актом державного виконавця.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицькою Т.В. майно боржника ОСОБА_2 передане стягувачу ОСОБА_1 на відповідальне зберігання згідно акту від 16.05.2024 року.

Згідно відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві від 12.09.2024 року №16037, з приводу розгляду звернення ОСОБА_1 щодо реалізації майна боржника, ВП НОМЕР_2 закінчено 17.05.2024.

Таким чином, головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицькою Т.В. не виконані вимоги статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» і не здійснений належний контроль за поверненням відповідальним за збереження арештованого майна стягувачем ОСОБА_1 боржнику ОСОБА_2 , що повинно підтверджуватись актом державного виконавця.

Отже, суд вважає постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Бистрицької Т.В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17.05.2024 такою, що винесена передчасно, без дотримання вимог статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення боржнику арештованого майна або, у разі сплину визначеного законом двохмісячного строку, щодо реалізації невитребуваного майна.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що державним виконавцем передчасно вирішено питання про закінчення виконавчого провадження шляхом винесення відповідної постанови, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 263-265 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бистрицької Тетяни Василівни задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бистрицької Тетяни Василівни.

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бистрицької Тетяни Василівни задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бистрицької Тетяни Василівни неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бистрицької Тетяни Василівни від 17 травня 2024 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №759/15798/22 від 12.01.2024 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.10.2024 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб