Номер провадження 4-с/243/19/2024
Номер справи № 243/638/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» жовтня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, скаргу ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка С.А. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що 11 вересня 2024 року головним державним виконавцем Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенком Сергієм Анатолійовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа номер 243/638/15-ц, виданого 30.03.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПАТ Приватбанк боргу у розмірі 25509,93 грн. Копію цієї постанови ОСОБА_2 не було направлено. Він випадково дізнався про неї, коли зайшов у додаток Дія. Вважає, що постанова головного виконавця про закінчення виконавчого провадження є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 8 липня 2024 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області було скасовано арешт коштів накладений постановою заступника начальника Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка Сергія Анатолійовича від 26 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні ВП 51042851 з коштів, які знаходяться на банківському рахунку номер НОМЕР_1 , відкритому в АТ Державний Ощадний Банк України на ім`я ОСОБА_2 . Але державний виконавець ОСОБА_3 не виконав ухвалу суду у встановлений законом строк, не зняв арешт з коштів, які знаходяться на моєму банківському рахунку та є пенсією і допомогою на продукти харчування від CHARITY WORLD FOOD PROGRAMME. 4 вересня 2024 року, державний виконавець ОСОБА_3 надіслав в Ощадбанк платіжну інструкцію на списання з його банківського рахунку грошових коштів в розмірі 14107,17 грн., які зазначені як часткова оплата. На сьогоднішній день на рахунку скаржника існує арешт, часткова оплата 14107,17 грн., залишок до сплати 11366, 98 грн. Виконавче провадження закінчено.

В зв`язку з викладеним, заявник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Федосенка С.А. Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу 243/638/15-ц від 30.03.2015, а виконавчий лист повернути у Слов`янський відділ державної виконавчої служби для подальшого виконання та зобов`язати державного виконавця ОСОБА_3 повернути на його рахунок в Ощадбанку незаконно списані кошти.

Заявник, ОСОБА_2 , надав суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести без його участі.

Представник Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився. Будь-яких клопотань щодо відкладення судового засідання, поважності причин неявки до суду надано не було.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28 травня 2024 року, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області і отримує пенсію по 3 групі інвалідності з 25.12.2015 по теперішній час відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В управлінні на виконанні знаходиться постанова ВП №51042851 від 05.12.2016 про звернення стягнення на доходи боржника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 25509,93 грн., виконавчого збору в сумі 2550,99 грн., та витрат на проведення виконавчих дій. Відрахування заблоковано з 01.05.2022 на період дії воєнного стану згідно Закону України від 15.03.2022 №2129/IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Залишок заборгованості на 01.05.2024 складає: боргу 7022,98 грн., виконавчого збору 707,30 грн., витрати на проведення виконавчих дій 9,25 грн.

Згідно з випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 з особистого кабінету Ощад24 на ім`я ОСОБА_4 , на вказаний рахунок за період з 01.05.2022 року по 20.09.2024 року надходили пенсійні виплати та виплати за програмою CHARITY WORLD FOOD PROGRAMME. 27.04.2024 року встановлено арешт на суми на рахунку, після чого всі надходження направлялись на погашення заборгованості.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2024 року скасовано арешт коштів, накладений постановою заступника начальника відділу Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка С.А. від 26 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 51042851 з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 .

На теперішній час арешт з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 , не скасований, 04 вересня 2024 року проведено списання арештованої суми в розмірі 14 107,17 грн., залишок до сплати 11 366,98 грн.

11 вересня 2024 року постановою головного державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка С.А. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №243/638/15-ц, виданого 30 березня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення боргу у сумі 25509,93 грн. з ОСОБА_5 на користь ПАТ "ПриватБанк", в зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece)).

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ч.ч.2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, дії виконавця при примусовому виконанні рішення суду здійснюється у спосіб та порядок, визначені виконавчим документом, а отже і рішенням суду.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Частиною 1 ст. 13 Закону України передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

26 жовтня 2023 року заступником начальника відділу Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенком С.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №243/638/15-ц, виданого 30 березня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення боргу у сумі 25509,93 грн. з ОСОБА_5 на користь ПАТ "ПриватБанк" було винесено постанову ВП №51042851 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 28360,92 гривень.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2024 року скасовано арешт коштів, накладений постановою заступника начальника відділу Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка С.А. від 26 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 51042851 з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 .

Проте, як було встановлено судом, на теперішній час арешт з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 , не скасований, в той же час, постановою головного державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка С.А. від 11 вересня 2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №243/638/15-ц закінчено.

Отже, державним виконавцем до закінчення виконавчого провадження не було вирішено питання щодо скасування арешту з коштів, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 , в зв`язку з чим, вимоги заявника в частині визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Федосенка С.А. про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу 243/638/15-ц від 30.03.2015 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо повернення виконавчого листа у Слов`янський відділ державної виконавчої служби для подальшого виконання, то це є правом стягувача, а не боржника по справі.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28 травня 2024 року було встановлено, що в управлінні на виконанні знаходилась постанова ВП №51042851 від 05.12.2016 про звернення стягнення на доходи боржника на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 25509,93 грн., виконавчого збору в сумі 2550,99 грн., та витрат на проведення виконавчих дій.

Щодо вимоги заявника зобов`язати державного виконавця ОСОБА_3 повернути на його рахунок в Ощадбанку незаконно списані кошти, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №382/389/17 (провадження№ 11-1009апп19) зазначено, що: «імперативною нормою - частиною другою статті 74Закону №1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21) вказано, що: «частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Аналізуючи зазначені норми права у поєднанні з висловленими Великою Палатою Верховного Суду принципами визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, слід дійти висновків, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця».

Таким чином, рішення, дії приватного виконавця Федосенка С.А. щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій можуть бути оскаржені заявником до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, питання про повернення безпідставно набутих коштів не може бути вирішене судом під час судового контролю за виконанням судового рішення та здійснюється за приписами положень ст.1212 ЦК України в позовному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 214, 383, 386, 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федосенка Сергія Анатолійовича від 11 вересня 2024 року про закінчення виконавчого провадження ВП №51042851 з примусового виконання виконавчого листа №243/638/15-ц, виданого 30 березня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення боргу у сумі 25509,93 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк».

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст ухвали складено 04 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А.Хаустова