У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 609/1260/24

2/609/519/2024

02 жовтня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, способам захисту прав та інтересів, передбаченим законом чи договором, або іншому способу захисту, який не суперечить закону, а також дотримання ним вимог, передбачених статтями 175, 176, 177 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України.

1.Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позивачем заявлено позовні вимоги до двох відповідачів, однак в порушення вищевказаних вимог закону, додано примірник позовної заяви лише для одного відповідача. А відтак, позивачу необхідно додати ще один примірник позовної заяви із додатками для другого відповідача.

2.Згідно з п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості, що відповідає вимога п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , зокрема і на земельну ділянку площею 1.98га, належну йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю. На підтвердження вартості даного майна позивачем додано витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0076. Доказів на підтвердження того, що земельна ділянка саме з цим кадастровим номером має площу 1.98га та належить померлому позивачем не додано, що позбавляє суд можливості визначити вірність вказаної в позовній заяві ціни позову з урахуванням вартості земельної ділянки. Тобто, позивачу слід було би підтвердити вказану інформацією Витягом із державного земельного кадастру.

Суд зауважує, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №907/9/17).

Позивач в позовній заяві зазначає, що вартість земельної ділянки становить 71367 грн., однак Витяг № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок не є належним документом, який підтверджує вартість нерухомого майна.

Щодо визначення вартості нерухомого майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 1, ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Доказів, що у позивача маються труднощі у проведенні оцінки майна, до позовної заяви не долучено, у зв`язку з чим суд не може визначитись з розміром судового збору за вимогу майнового характеру.

Отже, враховуючи вищезазначені вимоги закону, позивачу необхідно подати документи про вартість нерухомого майна (акту оцінки майна) та копію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача. У випадку, якщо вартість земельної ділянки буде вищою за суму 7136 грн., слід доплатити судовий збір відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", який передбачає, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

3.Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , а саме на житловий будинок та земельну ділянку. В позовній заяві вказує, що звертався до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії і рекомендацію звернутися до суду за захистом своїх прав.

На підтвердження даної обставини, до матеріалів справи додано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №178/02-31 від 03.06.2024 приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. Даною постановою приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що спірний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був батько позивача ОСОБА_4 , якому не виділена частка члена колгоспного двору. Про те, що нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкове майно на земельну ділянку інформації в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії немає. Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено заповіт, який склав померлий ОСОБА_4 , а саме на земельну ділянку площею 1.98га, яку заповів позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

У силу ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Позивачем не надано суду підтвердження звернення до нотаріальної контори та мотивованої письмової постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 1.98га, як це також передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5.

Про обов`язкову наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, також зазначено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року.

Згідно з п.п. 23, 24 вказаної Постанови судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 вищевказаної Постанови повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріали позовної заяви не містять відповідних доказів того, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, на яку померлим було складено заповіт, із зазначенням причин відмови (обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії). Це свідчить про відсутність спору та передчасне звернення позивача до суду з вказаною позовною вимогою, доказів, які б свідчили про неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину саме на земельну ділянку суду не надано.

Вказані недоліки позовної заяви перешкоджають прийняттю судом рішення про відкриття провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, суд зазначає, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК