Справа № 183/8019/23
№ 2/183/630/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
за участю представника позивача ОСОБА_2 ,-
За користування коштами кредитної лінії, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує відсотки в розмірі встановленому тарифами банку на дату укладення угоди, розмір яких становить 2,49% на місяць по операціях розрахунків картою, за товари та послуги в мереж Інтернет та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та в пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день.
Позивач зазначає, що при укладенні кредитного договору № 1 та кредитного договору № 2 АТ «ОТП Банк» виконав всі передбачені умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитних договорів, надав доступ для користування кредитними коштами в зазначеному розмірі, які відповідач використав в своїх цілях.
18 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл-фінанс» було укладено договір факторингу № 18/08/2021 відповідно до якого ТОВ «Цикл-фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 2.
Станом на 18.08.2021 року до ТОВ «Цикл-фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2 в сумі 39 355,28 гривень, яка складається з:
- 26 438,20 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 12 917,08 грн. прострочена заборгованість по відсоткам.
На момент подання позовної заяви, зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за кредитним договором № 2 відповідачем не виконано ні первісному кредитору, ні новому, у зв`язку із чим позивачем у відповідності до ст. 625 ЦК України, було нараховано 3% річних та індекс інфляції на суму простроченої кредитної заборгованості за період з 24.05.2019 року по 23.02.2022 року.
Таким чином, заборгованість за кредитним договором № 2 враховуючи санкції ст. 625 ЦК України становить 46 499,10 грн., яка складається з:
- 26 438,20 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 12 917,08 грн. прострочена заборгованість по відсоткам;
- 4 957,78 грн. збитки від інфляції;
- 2 186,04 грн. 3% річних.
Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати.
У жовтні 2023 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.
А це означає, що навіть якщо такий договір був підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а значить і правових наслідків для позичальника.
Крім того, відповідачем подано заяву про застосування до правовідносин, що виникли між сторонами позовної давності, так як позивачем при зверненні з даним позовом до суду пропущено зальний строк позовної давності у три роки.
В той же час, як вбачається із позовної заяви, датою її виготовлення є 23.06.2023 року, що суттєво перевищує встановлені чинним законодавством строки.
12 жовтня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що заборгованість, що заявлена до стягнення сформована за користування коштами кредитної лінії, доступ до якої відповідачу було надано на підставі розділу 2 кредитного договору, що має назву «Видача та обслуговування кредитної карти позичальника», яким передбачено укладення договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Тобто відповідач заперечує свою заборгованість за надання коштів на придбання товару, а саме пилососу Zelmer 919/OST White, як це було передбачено розділом 1 «Кредитного договору», відсутність якої ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не заперечує, а звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток який був укладений на підставі розділу 2 Кредитного договору.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору банк та позичальник підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, що відповідач підтвердив своїм підписом на кредитному договорі.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що боржник в період з 02 серпня 2013 року (перше зняття коштів з рахунку) по 27 травня 2019 року (внесення останнього платежу на погашення заборгованості в сумі 1 270,00 грн.) користувався кредитною картою, здійснював оплату своїх потреб коштами кредитної лінії, після чого відмовився виконувати взяті на себе зобов`язання, на підставі чого і була сформована заборгованість.
Стосовно строку позовної давності позивач зазначає, що останній платіж відповідачем було здійснено 27 травня 2019 року, а тому строк позовної давності спливає 27 травня 2022 року, однак строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України на період дії на території України карантину переривається і буде обраховуватись з моменту закінчення на території України карантину, а саме з 01 липня 2023 року. Карантин а території України було введено 12 березня 2020 року,а тому строк позовної давності переривається в допустимих законодавством межах та не вважається пропущеним.
Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 58).
В судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті позову, заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Згідно п. 1.1 договору, цільовим призначенням кредиту є придбання товару, пилососу марки Zelmer моделі 919/OST White вартістю 2 567,00 грн.; строк дії кредитного договору становить 24 місяці, з кінцевою датою повернення заборгованості до 12 листопада 2014 року.
П. 2.2. договору передбачено, що за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standard, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням Кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.
Підписанням цього договору Держатель підтверджує та погоджується, що дані держателя зазначені в цьому договорі та умови, що стосуються відкриття карткового рахунку викладені в угоді та договорі є заявою держателя на відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки; картка, реквізити карткового рахунку, розмір кредитного ліміту, а також інша інформація надання якої необхідне у відповідності до чинного законодавства надсилаються держателю поштою за адресою зазначеною в договорі.
Відповідно до п. 2.4. договору, розмір кредитного ліміту складає 1000,00 грн. В будь-який час строку дії цього договору банк має право змінити розмір кредитного ліміту без зазначення причин такої зміни. Підписанням цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни розміру кредитного ліміту.
П. 2.5. встановлено, що строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору. Банк має право змінити строк дії кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписання цього договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії кредитної лінії (а.с. 5-6).
18 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 18/08/21, за умовами якого, АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «Цикл Фінанс» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» та боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості (а.с. 34-39).
- 26 438,20 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 12 917,08 грн. прострочена заборгованість по відсоткам (а.с. 44).
Крім того, позивачем у порядку ст. 625 ЦК України проведено розрахунок суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно якого загальний розмір заборгованості склав 46 499,10 грн., з яких:
- 4957,78 грн. збитки від інфляції;
- 2186,04 грн. 3% річних (а.с. 43).
При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом, матеріали справи не містять.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.
Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, в передбачені договором строки кредит не погашений.
Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору.
З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався карткою за рахунок кредитних коштів. Усі платежі щодо використання кредитних коштів відображені у виписці по рахунку.
Відповідач заперечуючи проти позову наполягав на тому, що подана виписка не може свідчити про отримання ним кредитних коштів на умовах, визначених договором, однак при цьому наполягав на застосуванні позовної давності.
Між тим, відповідачем не спростовано, на надано належних та допустимих доказів про те, що підписуючи 12 листопада 2012 року договір про надання споживчого кредиту, він не погоджувався з умовами змішаного договору, відповідно до якого відповідачу відкрито доступ до коштів кредитної лінії в сумі 1 000,00 гривень, з можливістю його збільшення відповідно до умов договору.
Одним із основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в пункті 3 статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 цього Кодексу).
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).
Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме відповідач у справі, який заперечує факт отримання ним кредитних коштів мав би довести таку обставину, в спосіб передбачений нормами ЦПК України.
У даному конкретному випадку, підписання договору особисто, а також здійснення погашення кредиту відповідачем свідчить про його обізнаність про використання саме кредитних коштів на умовах, визначених договором.
Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Між тим, зважаючи на те, що позивачем не було заявлено про поновлення строку позовної давності, суд зазначає наступне.
За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Стаття 267 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
При цьому, відмовити у позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Крім того, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.
Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Згідно пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.
Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).
У матеріалах справи відсутні будь-які докази укладання між сторонами договору про збільшення позовної давності або переривання строку позовної давності.
У відповідності до розрахунку заборгованості останні платіж відповідачем вчинено 27 травня 2019 року.
Зважаючи на вище викладене слід дійти висновку про те, що строк позовної давності у даному випадку сплив, оскільки позивач звернувся із вказаним позовом до суду 04 липня 2023 року.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України.
Встановлені обставини щодо застосування позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.
Судові витрати, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, належить покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Цикл-фінанс» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл-фінанс», , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8;

- відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Сорока О.В.