УХВАЛА

30 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 161/10938/22

провадження № 61-14434св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Кінах Яна Валеріївна , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2023 року у складі судді Крупінської С. С.та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом

до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Торчинської селищної ради,

про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що з 27 березня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

У лютому 2022 року ОСОБА_2 викрав дитину, перешкоджає спілкуванню та побаченню сина із матір`ю, що негативно впливає на моральний стан дитини.

Зазначає, що ОСОБА_2 раніше зловживав наркотичними засобами, до моменту викрадення сина він не цікавився його життям, не займався його належним розвитком та вихованням, не сплачував аліменти на сина.

Також вказує про те, що ОСОБА_2 налаштовує сина проти неї, маніпулює дитиною та не займається її належним розвитком і вихованням. Для створення юридичних підстав для відібрання у матері дитини відповідач вдався до завідомо неправдивого повідомлення про злочин, наче вона побила власного сина. Це стало приводом для відкриття кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень дитині.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила судвизначити місце проживання сина ОСОБА_4 разом із матір`ю.

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина була зареєстрована та проживала разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Він постійно навідував дитину, часто спілкувався із сином за допомогою мобільного зв`язку, завжди перший ініціював побачення та спілкування з дитиною, часто намагався забирати сина до себе. Під час таких побачень помічав на тілі сина синці. На запитання про походження таких синців син відповідав, що мати застосовувала стосовно нього фізичну силу. Вказав, що неодноразово намагався поговорити з колишньою дружиною, просив не застосовувати фізичне та психологічне насильство стосовно дитини, не висловлюватись при синові нецензурною та грубою лайкою, однак такі дії з боку матері не припинились. Після побиття в січні 2022 року він звернувся до Луцького РУ поліції ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій стосовно сина. За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, 02 лютого 2022 року внесено відомості до ЄРДР. Наразі досудове розслідування триває.

Також ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, а коли сину виповнилось 1,5 року покинула його й поїхала на шість місяців на тимчасові заробітки за кордон, залишивши сина з батьком. Незважаючи на введення воєнного стану на території України, матір не хвилювалась за життя сина, його фізичне та психологічне здоров`я.

Вказує, що він створив для сина всі умови необхідні для навчання, здоров`я та психологічного розвитку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив судвизначити місце проживання ОСОБА_4 разом із батьком.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 самовільно змінив місце проживання дитини і стосунки дитини та матері за період проживання з батьком різко змінилися в негативну сторону, а тому підлягають відновленню. Висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради щодо визначення місця проживання дитини з батьком не є переконливим для суду. Матір дитини не визнана винною у будь-яких неправомірних дій стосовно своєї дитини.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_2 .

Постановою Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Місцевий суд всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, у судовому засіданні дослідив усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості та надав їм правильну оцінку.

Під час вирішення справи місцевий суд, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, показів свідків, а також того, що дії відповідача щодо зміни постійного місця проживання дитини суперечать принципу розумної турботи про дитину у поєднанні з обережною для психіки дитини увагою до неї, дійшов обґрунтованого висновку про те, що місце проживання дитини слід визначити разом з матір`ю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Кінах Я. В. , подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги та залишити без задоволення первісні позовні вимоги ОСОБА_1

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема, зазначає про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржених судових рішеннях висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та постановах постановах Верховного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 303/3102/19, від 22 жовтня 2020 року у справі № 358/37/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 278/2609/21, від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20, від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16535/19, від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19, від 14 лютого 2019 року у справі 377/128/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17, від 06 липня 2022 року у справі № 333/3895/19, від 18 вересня 2023 року у справі № 545/2247/18.

Зокрема заявник вказує про те, що суди першої та апеляційної інстанцій, незважаючи на заявлене клопотання, не вирішили питання щодо заслуховування думки дитини, не з`ясували ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, не встановили наявність доходу у матері, не врахували інтереси дитини, її сталі соціальні зв`язки (місце навчання, проживання).

Провадження у суді касаційної інстанції

20 жовтня 2023 рокуухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

16 лютого 2024 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Кінах Я. В. , про зупинення виконання постанови Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

У лютому 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Кінах Я. В. подала до Верховного Суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи за участі учасників справи, а також просить заслухати у судовому засіданні думку дитини.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим судом касаційної інстанції, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мають повноважень встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбаченого, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки судом касаційної інстанції у межах касаційного провадження не проводиться встановлення обставин справи і фактів, а також не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи з викликом сторін суд касаційної інстанції не знаходить.

Щодо клопотання про заслуховування думки дитини у Верховному Суді, то колегія суддів зауважує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, заслуховування думки дитини Верховним Судом буде новою обставиною у справі.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - Кінах Яні Валеріївні у задоволенні клопотанняпро розгляд справи з викликом учасників справи та про заслуховування у судовому засіданні думки дитини.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Торчинської селищної ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Кінах Яна Валеріївна , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. О. Карпенко
І. М. Фаловська