КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/16705/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Подільського районного суду міста Києва

від 13 вересня 2024 року

у цивільній справі № 758/11485/24 Подільського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , 16 вересня 2024 року безпосередньо до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без руху не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України встановлено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, визначені у вказаній нормі.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Перелік, зазначений у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, не містить ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Право на апеляційне оскарження учасники справи та заінтересовані особи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхнім процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2024 року повернути особі, що її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко