КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/6986/24

04 жовтня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Саадулаєва А.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 а адвокат Мамаєв Дмитро Юрійович звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про повернення безпідставно отриманих грошових коштів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5б) про стягнення безпідставно отриманих коштів, передано за підсудністю Шевченківському районному суду міста Києва (03057, м.Київ, вулиця Дегтярівська, 31А).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про повернення безпідставно отриманих грошових коштів було залишено без руху для подання представником позивача доказів сплати судового збору, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету та подати ордер, який відповідає вимогам ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а також Положенню про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36 (з наступними змінами і доповненнями).

На виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2024 року представник позивача 10 червня 2024 року подав клопотання до якого долучив квитанцію про сплату судового збору, відомості про зареєстрований кабінет в системі «Електронний суд», договір про надання правової допомоги.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про повернення безпідставно отриманих грошових коштів - вважати неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 09 серпня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мамаєв Дмитро Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу першої інстанції та направити справу для розгляду до суду першої інстанції до іншого складу.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами які фактично посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги є ордер, договір та доручення.

Зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги від 07 серпня 2023 року.

Вказує на те, що за відсутності доказів припинення права адвоката Мамаєва Д.Ю. на заняття адвокатською діяльністю, не внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України про це не може слугувати достатньою підставою для сумніву щодо права Мамаєва Д.Ю. здійснювати адвокатську діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався на те, що представником позивача не додано до матеріалів справи ордер, який відповідає вимогам ст. 26 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", а також Положенню про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36 (з наступними змінами і доповненнями) або довіреності дійсної на момент подання позовної заяви, тобто представником не виконано вимоги ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2024 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої-другої статті 26 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Звертаючись до суду з позовом на підтвердження повноважень представником позивача адвокатом Мамаєвим Дмитром Юрійовичем до позовної заяви було долучено договір про надання правової допомоги від 07 серпня 2023 року, ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Окрім того, представником позивача було долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону в день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежується віком особи та є безстроковим.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі від 06 липня 2019 року у справі № 855/229/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2019 року у справі № 910/3845/19 міститься висновок про те, що особа адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. Тоді як відомості до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Стаття 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає порядок припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

До заяви представником позивача - адвокатом Мамаєвим Д. Ю. було надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, підстава: рішення Ради адвокатів міста Києва від 14.06.2018 року №14.

За відсутності доказів припинення права адвоката Мамаєва Д.Ю. на заняття адвокатською діяльністю, не внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України про це не може слугувати достатньою підставою для сумніву щодо права вказаної особи здійснювати адвокатську діяльність.

За приписами частини першої статті 185 ЦПК України, у разі, якщо до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано документ, що підтверджує повноваження представника позивача, суддя залишає позовну заяву без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним.

Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист».

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18)

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича підлягає задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 рокускасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про повернення безпідставно отриманих грошових коштів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: