Справа № 161/2417/24
Провадження № 2/161/2636/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Свої вимоги обгрунтовує тим, що є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Колишня дружина - ОСОБА_2 , з якою проживає дитина, не надає йому інформації про місце проживання дитини, умови її проживання, навчання, дозвілля, тощо. На його звернення щодо можливості поспілкуватися з дитиною відповідач не відповідає, йому невідоме місце проживання дитини, в яких умовах вона проживає, чи навчається, її фізичний та психологічний стан. Зазначає, що рішенням Ірпінської міської ради №131/4 від 20.10.2020 було визначено способи участі батька у вихованні дитини ОСОБА_3 , яке спочатку виконувалось відповідачем, однак з літа 2023 року колишня дружина змінила відношення до нього, заблокувала його номер телефону а тому він не може з`ясувати, де дитина і в яких умовах.

Враховуючи викладене, просить зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме:

-побачення батька з донькою кожну першу та третю суботу і неділю з 10:00 год до 18:00 год з можливість ночівлі доньки у батька за місцем реєстрації проживання батька: АДРЕСА_1 ;

-спільний відпочинок з батьком протягом року ( в літній період або в зимовий період) під час літніх канікул дитини сумарним терміном 14 календарних днів;

-перебування дитини з батьком за місцем його проживання ( реєстрації місця проживання) в літній період терміном 20 календарних днів;

-зустріч батька з донькою у день народження дитини з 10:00 годин до 15:00 години;

-необмежене особисте спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку ( в тому числі через програми Viber, Telegram та соціальні мережі, тощо) що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

-присутність батька за можливості на визначних подіях у житті дитини ( перший та останній дзвоник у школі, випускний, виступи на змаганнях за участі дитини, тощо);

-перебування дитини у святкові дні ( Різдво, Пасха, Новий рік, день народження батька, його родини тощо) порівну за домовленістю між батьками.

Ухвалою від 19 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2024 року замінено неналежну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Службу у справах дітей Луцької міської ради на належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування.

22 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що не чинить жодних перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Враховуючи, що дитина лише один рік з моменту народження проживала з батьком, в неї відсутній стійкий психологічний зв`язок з батьком. А способи участі у вихованні дитини, які просить визначити позивач до налагодження сталих стосунків батька і дитини можуть негативно вплинути на її психологічний стан.

12 червня 2024 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій викладено позовні вимоги в наступній редакції: Просить :

-зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-зобов`язати ОСОБА_1 повідомити позивач про місце постійного проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти батька дитини про зміну місця проживання дитини.

-зобов`язати ОСОБА_1 повідомити контактний телефон дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти батька дитини про зміну номеру телефону місця проживання дитини

-зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти про факти захворювання та лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти батька дитини про визначні події в житті дитини ( змагання, конкурси, випускний, тощо) дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти батька дитини про виїзд дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі постійного місця проживання більше ніж на три дні.

Визначити наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме:

-побачення батька з донькою кожну першу та третю суботу і неділю з 10:00 год до 18:00 год з можливість ночівлі доньки у батька за місцем реєстрації проживання батька: АДРЕСА_1 ;

-спільний відпочинок з батьком протягом року ( в літній період або в зимовий період) під час літніх канікул дитини сумарним терміном 14 календарних днів;

-перебування дитини з батьком за місцем його проживання ( реєстрації місця проживання) в літній період терміном 20 календарних днів;

-зустріч батька з донькою у день народження дитини з 10:00 годин до 15:00 години;

-необмежене особисте спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку ( в тому числі через програми Viber, Telegram та соціальні мережі, тощо) що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

-присутність батька за можливості на визначних подіях у житті дитини ( перший та останній дзвоник у школі, випускний, виступи на змаганнях за участі дитини, тощо);

-перебування дитини у святкові дні ( Різдво, Пасха, Новий рік, день народження батька, його родини тощо) порівну за домовленістю між батьками.

12 липня 2024 року від відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні вказувала, що позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримує та просить задовольнити. В подальшому від неї надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. В подальшому від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до суду подано висновок органу опіки та піклування Луцької міської ради про визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні дитини. В судовому засіданні просив врахувати даний висновок та в подальшому подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Оцінивши та дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2018 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 .

Також встановлено, що між сторонами по справі батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує спір щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Рішенням Ірпінської міської ради №131/4 від 20.10.2020 було визначено способи участі батька у вихованні дитини ОСОБА_3 , а саме визначено дні побачень ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну першу та третю суботу і неділю місяця з 10:00 години до 18:00 години без ночівлі; спільний відпочинок в літній період терміном 14 календарних днів; канікулярні та святкові дні порівну за домовленістю між батьками.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відтак, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи.

Як уже зазначалося вище, ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Відповідно до частин 4 і 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Положення ч. 6 ст. 19 СК України містять право суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 10 вересня 2024 року № 246 «Про визначення ОСОБА_1 способу участі у виховання та спілкуванні з дитиною», затвердженого 11 вересня 2024 року рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради, вказано, що після збору та вивчення пакету документів, беручи до уваги вік та інтереси дитини, висновок за результатами психологічного обстеження дитини, складений 27 червня 2024 року Луцьким ліцеєм «Республіка», Службою у справах дітей зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 за доцільне визначити такий спосіб участі у вихованні малолтіньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: протягом перших трьох місяців до налагодження сталих стосунків між батьком та дитиною побачення з дочкою у кожні першу та третю суботу і неділю місяця з 12:00 до 17:00 за місцем проживання дитини в присутності її матері та без ночівлі у батька; по закінченню перших трьох місяців побачення з дочкою у кожні першу та третю суботу і неділю місяця з 11:00 до 18:00 з можливістю ночівлі у батька за місцем його проживання ( перебування) та з урахуванням бажання дитини, стану її здоров`я, розпорядку дня, тощо; спільний відпочинок з батьком під час літніх і зимових канікул дитини сумарно до 14 календарних днів за попереднім повідомленнями за 5 днів матері дитини про дачу початку спільного відпочинку та місце його проведення; зустріч батька з дочкою у день народження дитини з 11:00 годин до 15:00 години; спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку у період з 19:00 до 20:00; зустрічі батька з дитиною у святкові дні ( Різдво, Пасха, Новий рік) порівну за домовленістю між батьками та згодою дитини; зустріч батька у день його народження за переднім узгодженням з матір`ю дитини часу початку та місця проведення зустрічі.

Доказів на підтвердження того, що такий графік спілкування батька з донькою буде суперечити інтересам дитини сторонами не надано та таких обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) вказано, що: «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні та спілкуванні із синами, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Відтак, з урахуванням усіх істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, із дотриманням розумного балансу на участь обох батьків у вихованні малолітньої дитини, врахувавши активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, , суд встановлює спосіб спілкування шляхом систематичних побачень та проведення спільного відпочинку з дитиною, а також спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне визначити спілкування ОСОБА_1 з донькою саме у спосіб, запропонований органом опіки та піклування. Орган опіки та піклування, з урахуванням одержаних відомостей, спілкування з батьками, запропонував графік побачень позивача зі своєю донькою. Доказів на підтвердження того, що такий графік спілкування батька із дитиною буде суперечити інтересам дитини судом не встановлено. На переконання суду, висновок опіки та піклування щодо графіку спілкування, є таким, що створює можливість для адекватного зв`язку між батьком і дитиною, має сприяти підтриманню родинних зв`язків та гармонійному розвитку дитини за присутності в її житті обох батьків. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. При визначенні способів участі батька у вихованні дитини, суд враховує також ту обставину, що в результаті тривалого не проживання та спілкування з батьком у дитини відсутній з ним стійкий психологічний зв`язок, який слід налагоджувати поступово.

Крім того, суд вважає, що з огляду на вік малолітньої дитини, та виходячи насамперед з інтересів самої дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків сторонам слід у кожному випадку враховувати бажання доньки саме в той час, день чи період зустрічатися і проводити час з батьком.

Суд наголошує, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Як зазначено у постанові Верховного суду від 07грудня 2023року у справі № 569/14585/2,«з урахуванням вікових змін дітей, їхнього розвитку та потреб, батьки непозбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати інтересам дітей».

Згідно з частиною першою статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті), та відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

На переконання суду, зобов`язання ОСОБА_1 як матері дитини повідомляти батька про зміну місця проживання дитини, не є діянням, спрямованим на обмеження волевиявлення особи, і входить до поняття надання інформації про дитину, що є складовою контакту з дитиною, в розумінні статті 1 Закону України "Про охорону дитинства". Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі N 753/9433/17 (провадження N 61-3462св20).

А тому, виходячи з принципу розумності судового рішення і реальності його виконання, суд вважає за необхідне покласти на матір дитини зобов`язання повідомляти батька дитини про зміну місця проживання дитини.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необгрунтованістю та недоведеністю, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що відповідач чинить будь-які перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Крім того, матеріали справи містять відповідь на адвокатський запит ТзОВ «Луцький ліцей «Республіка» Волинської області від 02.02.2024 року, де було позивача повідомлено про те, що ОСОБА_4 навчається у ТОВ «Ліцей Республіка» з 01.09.2023 . Таким чином, позивачу перед зверненням з позовом до суду було достовірно відомо місце навчання доньки. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача повідомила, що під час перебування даної справи в провадженні суду позивач мав можливість зустрітись з донькою та провести з нею час.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд та ст. ст. 50, 166 , 180, 181 Сімейного Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме встановити ОСОБА_1 графік побачень та спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-протягом перших трьох місяців до налагодження сталих стосунків між батьком та дитиною побачення з дочкою у кожні першу та третю суботу і неділю місяця з 12:00 години до 17:00 години за місцем проживання дитини в присутності її матері та без ночівлі у батька;

-по закінченню перших трьох місяців побачення з дочкою у кожні першу та третю суботу і неділю місяця з 11:00 години до 18:00 години з можливістю ночівлі у батька за місцем його проживання ( перебування);

-спільний відпочинок з батьком під час літніх і зимових канікул дитини сумарно до 14 календарних днів за попереднім повідомленнями за 5 днів матері дитини про дачу початку спільного відпочинку та місце його проведення;-

-зустріч батька з дочкою у день народження дитини з 11:00 години до 15:00 години;

-спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку у період з 19:00 години до 20:00 години;

-зустрічі батька з дитиною у святкові дні ( Різдво, Пасха, Новий рік) порівну за домовленістю між батьками та згодою дитини;

-зустріч батька у день його народження за переднім узгодженням з матір`ю дитини часу початку та місця проведення зустрічі;

з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Дата складення повного тексту рішення 02 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк