Справа № 471/709/24
Провадження №2/471/212/24
Номер рядка звіту 69
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Братське цивільну справу № 471/709/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що 21 червня 2019 року Єланецьким районним судом Миколаївської області винесено судовий наказ про стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи стягувати з 31 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач перебуває в шлюбі з іншою жінкою і мають спільного малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже на даний час у нього крім неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні знаходиться ще малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років. Також у позивача погіршився стан здоров`я, що потребує додаткових витрат, які складаються з оплати обстежень, придбання ліків.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач не взмозі сплачувати аліменти на утримання сина, в тому розмірі, який був визначений судовим наказом Єланецького районного суду від 21 червня 2019 року, а тому звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явився, проте до суду надав заяву та підтримав заявлені позовні вимоги.

Під час судового засідання відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що дитина росте, а тому і зростають витрати на її утримання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.

21 червня 2019 року Єланецьким районним судом Миколаївської області винесено судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи стягувати з 31 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.3)

На даний час позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 і мають спільного малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що наразі у нього крім неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні знаходиться ще малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, окрім того, в нього погіршився стан здоров`я, що потребує додаткових витрат.

Наявні в матеріалах справи медичні документи не містять доказів того, що позивач несе постійні витрати на лікування чи то у вигляді придбання ліків, чи оплати різного роду обстежень або досліджень, як і відсутні докази, що такі дії суттєво впливають на його матеріальний стан.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів на обґрунтування своїх вимог позивачем не надано, таким чином суд зазначає, що розмір аліментів, визначений судовим наказом Єланецьким районним судом Миколаївської області від 21.06.2019 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача погіршився стан здоров`я та має на утриманні дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу та суперечитиме її інтересам.

Вказані висновки суду кореспондуються з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

За такого задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини -відмовити.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2024 року.

Суддя Гукова І. Б.