ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2967/21 Номер провадження 22-ц/814/352/24Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

секретаря Чемерис А.К.,

за участі адвоката Урбанського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Урбанського Максима Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Вказував, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 липня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, за фактом того, що 02 травня 2021 року в м. Полтаві по вул. Г.Сталінграда, 10, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus», порушив вимоги п.п. 11.4, 12.1 ПДР України, в резльтаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Sportage», який належить позивачу ОСОБА_1 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, який на момент вчинення ДТП керував автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Гардіан» за страховим полісом АР/5017295.

04 червня 2021 року ТДВ СК «Гардіан» перераховано на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування № G-10879-1, за пошкодження транспортного засобу «Kia Sportage» у розмірі 120 000 грн.

Відповідно до звіту №400, про оцінку майна, виконаного оцінювачем, приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертиз» Вовк І.М., складеного 25 червня 2021 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача «Kia Sportage», становить 359 272, 12 грн., крім того позивачем понесено витрати за послуги з перевезення автомобіля з місця події до місця зберігання, які склали 2 300 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тому позивач вважає, що з ОСОБА_2 на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу та транспортування автомобіля) та отриманим страховим відшкодуванням.

Крім того, позивачу внаслідок протиправних дій завдано моральну шкоду.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 245 072, 12 грн., та моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що відповідач, як особа, як водій, як був визнаний винним у вчиненні ДТП зобов`язаний сплатити різницю між страховим відшкодування і фактичним розміром завданої шкоди. Також вважає безпідставною відмову у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 травня 2021 року близько 02:20 год. в м. Полтаві по вул. Г.Сталінграда, 10, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus», в порушення вимог п.п. 11.4, 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, перетнувши подвійну осьову горизонтальну розмітку, виїхавши на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Sportage», який належить позивачу ОСОБА_1 , та стояв припаркований.

Відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14.07.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником автомобіля «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є власником автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача, який на момент вчинення ДТП керував автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Гардіан» за страховим полісом АР/5017295 строком дії від 13 березня 2021 року по 12 березня 2022 року.

Згідно Акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 24 травня 2021 року, ОСОБА_1 та ТДВ «СК «Гардіан» дійшли згоди, що загальний розмір страхового відшкодування за фактом ДТП, становить 120 000 грн.

04 червня 2021 року ТДВ СК «Гардіан» перераховано на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування № G-10879-1, за пошкодження транспортного засобу «Kia Sportage» у розмірі 120000 грн.

Відповідно до звіту №400, про оцінку майна, виконаного оцінювачем, приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертиз» Вовк І.М., складеного 25 червня 2021 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача «Kia Sportage», становить 359 272, 12 грн.

Згідно акту здачі-приймання робіт (послуг) № 14 від 02 травня 2021 року складеного ФОП ОСОБА_3 , автомобіль «Kia Sportage» було перевезено з місця події (вул. Г. Сталінграду) до місця зберігання (вул. Сінна, СТО Kia Sportage). Загальна вартість наданих послуг з перевезення автомобіля склала 2 300 грн. оплату послуг було здійснено позивачем, що підтверджується товарним чеком № 14 від 05 травня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження витрат позивача на проведення відновлювальних ремонтних робіт автомобіля суду не надано. А наданий позивача висновок з оцінки пошкодженого транспортного засобу є неналежним доказом, оскільки при оцінці вартості відновлювального ремонту спеціалістом не враховану коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного автомобіля.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зробити висновок про те, що у цій справі відповідач (винуватець ДТП) несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 208/2600/17.

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 120 000 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача, загальний розмір який становить 359 272, 12 грн.

Відповідачем не спростовано розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного колегія суддів вбачає підстави для задоволення позову та стягнення різниці між розміром спричиненої транспортному засобу шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування, а також вартості транспортування автомобіля.

Колегія суддів критично відноситься до висновку місцевого суду, що оцінка завданої шкоди не включає коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного автомобіля, а тому не є належним доказом.

Так, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за №1074/8395.

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - це втрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ,причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_3 , є 2020 року випуску, та був зареєстрований 22 травня 2020 року, а тому станом на момент ДТП 02 травня 2021 року, вказаний автомобіль не мав навіть одного року експлуатації, а тому значення коефіцієнту фізичного зносу тля такого ТЗ приймається таким, що дорівнює нулю.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що позивачем доведено, що у зв`язку із виплатою страховою компанією за договором обов`язкового страхування страхового відшкодування у меншому розмірі, ніж сума спричиненої матеріальної шкоди, то у відповідача виник обов`язок по відшкодуванню такої різниці. Тому суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності відмови у задоволенні його вимог про відшкодування моральної шкоди.

В силу ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Так, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди зазначив, що позивачем не було доведено, що внаслідок ДТП, яка сталась йому було спричинено втрати немайнового характеру у вигляді страждань, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його відновлення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що факт вчинення ДТП внаслідок неправомірних дій відповідача, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб позивача, що позбавило його можливості користування належним йому на праві власності майном - об`єктивно свідчить про порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його відновлення.

Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 була спричинена моральна шкоду у зв`язку з порушенням нормального ритм життя позивача.

Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди, в розмірі 5 000 грн.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом при розгляді справи, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового по уті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п.п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Урбанського Максима Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 березня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 245 072, 12 грн. (двісті сорок п`ять тисяч сімдесят дві гривні 12 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак