УХВАЛА

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 138/3455/23

провадження № 61-13010ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області - адвокат Грабара Сергія Анатолійовича, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козлівського ліцею Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району, Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання нарахувати та виплатити різницю між середнім заробітком і виплаченими 2/3 заробітку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:

зобов`язати Яришівську сільську раду Могилів-Подільського району Вінницької області нарахувати та виплатити їй різницю між її середнім заробітком та виплаченими 2/3 заробітку за період з 28 серпня 2023 року до 30 жовтня 2023 року;

визнати протиправним та скасувати наказ Козлівського ліцею Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 30 жовтня 2023 року № 32-к про звільнення та поновити її на роботі;

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 листопада 2023 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Козлівського ліцею Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 30 жовтня 2023 року № 32-к про звільнення ОСОБА_1 з посади вчителя музики.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя музики в Козлівському ліцею Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Стягнено з Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2023 року до 27 червня 2024 року, включно, в розмірі 67 663,08 грн.

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У вересні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області - адвокат Грабара С. А., на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом позову в цій справі є: визнання протиправним та скасування наказу про звільнення поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного судом, в розмірі 67 663,08 грн та стягнення різниці між середнім заробітком та виплаченими 2/3 заробітку позивачки за період з 28 серпня 2023 року до 30 жовтня 2023 року.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує сорока п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ((67 663,08 + 67 663,08) / 3 028,00), та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 та пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Водночас, в касаційній скарзі заявник вказує, що зазначена справа не була віднесена до категорії малозначних, оскільки ціна позову не була визначена.

Верховний Суд, врахувавши положення статті 117 Кодексу законів про працю України, якими визначено виплату середнього заробітку до дня фактичного розрахунку, що очевидно унеможливлює зазначення позивачкою ціни позову, наголошує, що така ціна вказується у самому рішенні, оскільки саме на суд покладено обов`язок, у разі обґрунтованості та задоволення позову, здійснити відповідний розрахунок середнього заробітку.

Враховуючи, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, визначив середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 жовтня 2023 року до 27 червня 2024 року (майже рік) в розмірі 67 663,08 грн, очевидно, що різниця між середнім заробітком та виплаченими 2/3 частки заробітку за період з 28 серпня 2023 року до 30 жовтня 2023 року (понад два місяці), не перевищуватиме, визначений судом середній заробіток в розмірі 67 663,08 грн.

Отже, як вже зазначено, справа № 138/3455/23 є незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує сорока п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області - адвокат Грабара Сергія Анатолійовича, на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козлівського ліцею Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району, Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання нарахувати та виплатити різницю між середнім заробітком і виплаченими 2/3 заробітку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян