Єдиний унікальний номер 305/1378/24
Провадження по справі 2/305/534/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Веклюк А.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , та відповідач, ОСОБА_3 знаходились з 27 серпня 2000 року. З кінця 2013 року вони перестали жити разом і вести спільне господарство, проте знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, при цьому сумісно не проживали. У позивача ОСОБА_2 з`явилися нові відносини, з ОСОБА_1 , від якого вона завагітніла. Проте, саме у фактичному шлюбі з відповідачем, ОСОБА_3 , народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого с ОСОБА_1 . Позивач звернулася до виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області і пояснила ситуацію, та просила внести відомості про батька дитини саме ОСОБА_1 , який є батьком нашого сина, проте їй відмовили і пояснили, що, оскільки вона перебуває у фактичному шлюбі, то батьком дитини може бути внесено тільки відповідача, відповідно до свідоцтва про шлюб, оскільки шлюб не розірвано. Шлюб з відповідачем, ОСОБА_3 і позивачем ОСОБА_2 розірваний згідно рішення Рахівського районного суду м. Рахів, від 29.10.2019 року. В подальшому, 23 грудня 2019 року між ОСОБА_2 , та батьком дитини, ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. У 2020 році вони звернулися до Рахівського відділу ДРАЦС Рахівського району Закарпатської області із проханням внести зміни про батьківство, проте їм було відмовлено. У 2023 році вони повторно звернулися, і їм роз`яснили що такі зміни можна внести тільки на підставі рішення суду. Права ОСОБА_1 порушені щодо батьківства відносно його сина, ОСОБА_4 . Він визнаю своє батьківство щодо цієї дитини. У квітні 2024 року позивач звернувся до акредитованої лабораторії "ENDEAVOR DNA" з метою проведення ДНК-тесту на підтвердження мого батьківства, що за результатами дорівнює 99,9999999%.

На підставі викладеного просять суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати Рахівський відділ ДРАЦС у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини, ОСОБА_5 , де у відомостях про батьківство вказати батьком дитини, ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_3 .

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. У судове засідання не з`явилися, проте на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_3 про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судового виклику на зареєстровану адресу проживання. У судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Представник відповідача, Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином, шляхом отримання судового виклику. У судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надіслав заяву про застосування позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , від 16 січня 2017 року, виданого Виконавчим комітетом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.10.2019 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 розірваний (Справа №305/1021/19, провадження по справі 2/305/476/19).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 23.12.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Лугівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, відповідний актовий запис № 13, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту Endeavor DNA LABORATORIES, про встановлення батьківства ДНК (лише інформаційне використання), складеного 02 квітня 2024 року передбачений батько ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_4 не може бути виключений як біологічний батько, ймовірність встановлення батьківства 99,99998%. Разом з тим, в звіті зазначено, що результати тесту носять виключно інформаційний характер. Зразки не відбиралися з верифікацією. Імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені.

Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року в справі № 478/690/18.

Також Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (§ 34 рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05 від 07 травня 2009 року).

Отже, підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно ч.ч.1,5 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Тобто, висновок експерта, порядок призначення та проведення експертизи, якщо така здійснюється для судового розгляду, повинні відповідати вимогам законодавства про проведення судових експертиз.

Таким, зокрема, є Закон України «Про судову експертизу» та Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року.

Відповідно до п. 1.12 Інструкції експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення екпертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 №3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 за №1431/20169.

Відповідно до п. 3,4 Загальних положень Інструкції вказана інструкція поширюється на судових експертів, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів.

Судовий експерт здійснює свою діяльність з певного виду експертної спеціальності та на підставі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2015 №301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 за №249/26694.

В п.п.1, 3 та 4 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз.

У письмових висновках експерта, крім даних, передбачених чинним законодавством, обов`язково зазначаються номер, дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта.

Судовий експерт здійснює судово-експертну діяльність тільки з тих видів судових експертиз і експертних спеціальностей, які зазначені у свідоцтві про присвоєння кваліфікації судового експерта.

У наданому позивачами звіті не зазначено дата видачі і строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, а лише номер сертифіката з зазначенням, що цей орган може проводити перевірку батьківства за наказом цивільних судів Англії та Уельсу до розділу 20 Закону про реформу сімейного законодавства 1969 року.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Згідно статті 9 вказаного Закону атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з Реєстру атестованих судових експертів (офіційний сайт https://rase.minjust.gov.ua/), за параметрами пошуку «Endeavor DNA» не знайдено жодного атестованого судового експерта.

Суд звертає увагу на те, що як зазначено у самому звіті Endeavor DNA LABORATORIES, про встановлення батьківства ДНК, він лише для інформаційного використання, результати тесту носять виключно інформаційний характер.

Крім того, зразки не відбиралися з верифікацією. Імена пацієнтів та походження зразків не можуть бути підтверджені.

Більш того, оскільки документ складений іншою мовою, він потребує офіційного перекладу. Різновидом офіційного перекладу є акредитований переклад. Апостиль, присяжний і нотаріальний переклади також належать до цієї категорії.

Відповідно до ст. 79 Закону України "Про нотаріат" засвідчення вірності перекладу документа з однієї мови на іншу здійснюється нотаріусом (як державним, так і приватним), якщо він знає відповідні мови.

Як вбачається з наданого позивачами звіту, він перекладений з англійської на українську мову, проте офіційно не завірений.

Таким чином, наданий звіт про встановлення батьківства в розумінні ч. 1 ст. 78 ЦПК України, не може бути доказом у справі.

У свою чергу, суд звертає увагу щодо питання про застосування строків позовної давності для даної категорії справ.

Згідно ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Відповідно до частини 1 статті 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно з частини 2 вказаної статті до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Так, позовна давність у один рік з моменту коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство, встановлена законодавцем, як до вимог про визнання батьківства у порядку статті 129, так і у порядку, встановленому статті 138 Сімейного кодексу України.

Представник відповідача, Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства надіслав заяву про застосування строку позовної давності.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

були обізнані, що на момент зачаття та народження дитини позивач була у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, якого було записано батьком у свідоцтво про народження дитини. У 2019 році позивачі уклали шлюб, а у 2020 році звернулися до Рахівського відділу ДРАЦС з метою внесення відомостей про визнання батьківства в свідоцтво про народження дитини, тобто позивач ОСОБА_1 був обізнаний про своє батьківство.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги встановлені судом факти, а також те, що звертаючись до суду з даним позовом позивачі не зазначили причини, з яких позов поданий ними з пропуском позовної давності, а також не ставили питання про його поновлення, та оцінюючи надані докази, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання батьківства - необхідно відмовити.

Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання батьківства, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, яка є похідною.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід лишити за позивачами у зв`язку з відмовою в позові.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ст.2,4, 12, 13, 141, 178, 263-265, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини відмовити.

Судові витрати залишити за позивачами.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого АДРЕСА_2 ,

Відповідач, Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Рахів, вул. Івана Франка, №5 Закарпатської області, .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.