Номер провадження: 22-ц/813/6196/24
Справа № 511/2414/24
Головуючий у першій інстанції Гринчак С.І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року,

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні, третя особа Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_1

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування ОСОБА_4 на утриманні її сина ОСОБА_5 , в обґрунтування зазначивши, що з липня 2015 року проживала разом зі своїм сином ОСОБА_5 . У 2022 році з початком повномасштабного військового вторгнення росії до України, ОСОБА_5 весною 2022 року був мобілізований та проходив службу на Сході України. 09 березня 2023 року під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_5 зник безвісти.

Позивач зверталася із відповідною заявою до командування військової частини, де проходив службу її син, та яка нараховує та виплачує грошове забезпечення ОСОБА_5 , з проханням включити її до складу осіб, яким таке забезпечення виплачується. Згідно отриманих відповідей заявником з`ясовано, що виплата грошового забезпечення провадиться дружині військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до поданої заяви. В цих же відповідях значиться, що до складу осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, включаються також особи, які перебували на утриманні військовослужбовця, що відповідає вимогам законодавства.

Позивач просить суд встановити факт перебування ОСОБА_4 на утриманні сина ОСОБА_5 , починаючи з 2016 року та по дату його зникнення безвісти 09 березня 2023 року.

Роздільнянський районний суд Одеської області ухвалою від 24 червня 2024 року заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, направив на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції саме в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження, проте судом першої інстанції не надано належної уваги викладеним обставинам в позовній заяві, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року роз`яснювалося ОСОБА_2 , Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що Роздільнянським районним судом Одеської області правомірно застосовано правила щодо територіальної підсудності, визначені ч. 1 ст. 316 ЦПК України, та направлено цивільну справу на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу матеріалів справи на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно довідки від 06.12.2022 року № 2327- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на таке.

Пунктом першим частини першої статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз`яснень, викладених у пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що скаржник зверталася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 26.04.2024 року у справі № 333/1857/24 заяву ОСОБА_4 залишив без розгляду, обґрунтувавши тим, що встановлення факту перебування на утриманні заявнику необхідно для отримання частини грошового забезпечення ОСОБА_5 , в отриманні якого їй відмовлено відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2024 року, представниками заінтересованих осіб подані заяви про залишення заяви без розгляду, отже встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право, який підлягає розгляду судом в порядку позовного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що в червні 2024 року ОСОБА_4 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області із позовною заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в обґрунтування зазначивши, що з липня 2015 року проживала разом зі своїм сином ОСОБА_5 та перебувала на його утриманні. Встановлення вказаного факту можливо лише в судовому порядку та надасть позивачу можливість отримувати частину грошового забезпечення її сина як військовослужбовця, який зник безвісти. В лютому 2024 року позивач звертався із заявою про встановлення факту перебування на утриманні сина, при цьому під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виник спір про право, оскільки ОСОБА_4 не визнає право позивача на частину грошового забезпечення, яке виплачується внаслідок зникнення безвісті ОСОБА_5 . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2024 року заяву ОСОБА_4 про встановлення факту перебування на утриманні сина залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Правила територіальної юрисдикції (підсудності) визначені положеннями Розділу 1 Глави 2 Параграфу 2 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що проживання відповідача по справі ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 .

Оскільки ОСОБА_4 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку позовного провадження за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 , то справа за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області.

Суд першої інстанції посилаючись на положення ст. 316 ЦПК України та зазначаючи, що ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення не врахував, що ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою в якій виклала обставини про постановлення Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвали від 26.04.2024 року у справі № 333/1857/24 про залишення заяви ОСОБА_4 про становлення факту перебування на утриманні без розгляду.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог закону необґрунтовано передав вказану справу на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова