БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/862/24
Провадження № 2/497/426/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши за відсутністю сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовною заявою адвоката Дорошенка Сергія Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2024 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, якою просить стягнути на користь позивача - ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 155443,52грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, і 100000грн. моральної шкоди, та судові витрати: 25000грн. на професійну правничу допомогу та 4582грн. сплаченого судового збору.

Свої вимоги представник позивачки мотивує тим, що 01.10.2023р. о 20.50год. в м.Одеса на перехресті вулиць Торгова та Пастера - де рух регулюється сигналами світлофора, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "VOLKSWAGEN CADDY" з д/н НОМЕР_1 , рухаючись на заборонений (червоний) сигнал світлофора, не надав переваги у русі автомобілю MERCEDES-BENZ M-500 з д.н.з. НОМЕР_2 - під керуванням гр. ОСОБА_1 , - який рухався на дозвільний сингал світлофора, в результаті чого допустив з ним зіткнення, з-за чого сталася ДТП і зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Приморсьокго районного суду м.Одеса від 27.10.2023р. відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні вищевказаної ДТП і притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля - ОСОБА_1 , згідно висновку експерта №23-5763 з дослідження колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz M-500» р/н.з. НОМЕР_2 - становить 309508грн. Окрім того, позивачем витрачено 5735,52грн. за послуги зі здійснення оцінки матеріальних збитків. Під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mercedes-Benz» M-500 з д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, які вказані в схемі ДТП.

Таким чином, стверджується у позові, внаслідок ДТП ОСОБА_1 було завдано матеріальних збитків загалом на суму 155443,52грн. що складається з вартості пошкоджень транспортного засобу з відрахуванням подальших виплат від страхової компанії та 5735,52грн. вартість експертного дослідження, а також невиплачена відповідачем франшиза в розмірі - 200грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позов містить вимоги щодо стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що протягом тривалого часу - у зв`язку з пошкодженням автомобіля - позивачу довелося самостійно шукати автомобіль для пересування сім`єю, що спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивачка почала до всього нервово ставитися, крім того це був улюблений автомобіль позивачки, який дістався їй від покійного чоловіка, що стало для неї особливою моральною травмою. Від такого стану та нецільового використання грошей постраждали крім самої позивачки і члени її родини, що призвело до розладу стосунків у родині позивачки. Позивачка, до того ж, - є непрацездатною особою, пенсіонеркою за віком, та, маючи багато справ, запланованих раніше, не змогла їх зробити через втрату автомобіля, оскільки вони потребували пересування її власним автотранспортом, що їй довелося замінити алтернативними засобами, деякі позивачу довелося відкласти на невизначений термін. Також позивачка була позбавлена звичного віпочинку з родиною, оскільки раніше дуже часто на вихідних разом з сім`єю виїжджала з міста на відпочинок, що після ДТП стало неможливим через неможливість користуватися власним автомобілем. Отже, внаслідок ДТП було не лише пошкоджено транспортний засіб позивача, а й спричинено їй моральну шкоду, яка виявилася у порушенні її звичайного ритму життя.

13.06.2024р. відповідач надав відзив на позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вважаючи вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що згідно експертної оцінки, вартість відновлювального ремонту встановлена в розмірі 920289,93грн., хоча ринкова вартість вартість цього ТЗ становить 309508грн. За таких висновків, екпертом визначено, що розмір заподіяної шкоди дорівнює ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу. В даному випадку економічна необгрунтованість ремонту пошкодженого авто є очевидною. А з огляду на різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю автомобіля до ДТП, відповідно ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб - мав бути визнаний фізично знищеним. Відповідач звертає увагу на те, що ця стаття була змінена, і з 04.02.2013 діє в новій редакції, але у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», такі зміни дотепер не враховані. Зокрема, абзаци п.15 повністю викладені відповідно до старої редакції ст.30 Закону. Натомість зміни, що відбулися у порядку визначення та компенсації шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням ТЗ, полягають у наступному. Нині для визнання авто фізично знищеним згода власника ТЗ не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено зі ст.30.1 Закону, а п.30.2 взагалі виключено. Передбачено лише дві підстави, коли ТЗ вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Згідно вимог ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09.12.2015р.), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Авто слід вважати фактично знищеним з визначенням відшкодування заподіяної шкоди в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (ч.2.ст.30). Порядок визначення розміру матеріального збитку потерпілому за методикою спільного наказу Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (в редакції 21.08.2009) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (п.8.2) (далі методика), не відповідає вимогам ч.2 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Уповноважені суб`єкти, обчислюючи розмір збитків, заподіяних власнику автомобіля, мають керуватися цією методикою. Тому, у випадку, якщо відновлювальний ремонт транспортного засобу є економічно необгрунтованим, тобто транспортний засіб є фізично знищеним, цей суб`єкт визначає суму збитків на рівні ринкової вартості ТЗ на момент ДТП, а не як різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП, що передбачено ч.2 ст.30 Закону. Така ситуація несправедлива й неправильна, адже цей розмір шкоди істотно більший. Наприклад, ударена і зім`ята задня частина авто, навіть попри встановлення вартості ремонту більшою, ніж ринкова вартість останнього, не виключає можливості використання чи реалізації інших його непошкоджених частин.

Отже, за умови визначення експертом перевищення вартості відновлювального ремонту ринкової вартості ТЗ майже в три рази, оцінку визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню, мало бути здійснено відповідно п.7.17, п.7.18 Методики, відповідно до п.7.17 та п.7.18 якої, якщо транспортний засіб є фізично знищеним, визначається вартість його утилізації, що обчислюється як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. Не викликає сумнівів, стверджується у відзиві на позов, що за такого підходу ТЗ після ДТП мав би якусь вартість і різниця, про яку йдеться у ч.2 ст.30 вказаного Закону, була б значно меншою, ніж та, що вказана у звіті про оцінку. Зазначеними пунктами Методики (п.7.17, п.7.18) визначено: - 7.17. Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта Фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. - 7.18. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Експертом, стверджує відповідач у письмових поясненнях, при встановленні перевищення суми ремонту ринкової вартості, усупереч цієї норми, вартість утілізації (залишкової вартості ТЗ) - не встановлено. За таких обставин, відповідач вважає не обгрунтованою суму, заявлену позивачем до стягнення. Також відповідач вважає, що Постанова суду про притягнення його до адміністративної відповідальності встановлює лише факт його провини, але не є беззаперечним підтвержденням доведеності розміру шкоди. Обов`язковість перевірки доведеності заявленої суми зокрема, кореспондується вимогами ст.81 ЦПК України, щодо обов`язку доведення позивачем заявлених вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України та загальних принципів цивільного судочинства.

При цьому відповідач посилається на судову практику - на Постанову ВС від 12.03.2018 у спр.№910/3867/16, де суд дійшов висновку, що «Страховик (ПрАТ «Київський страховий дім») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта (фізичного зносу ТЗ). Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. Отже, пред`явлення особою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним». Проте, стверджує відповідач, висновок судової авто-товарознавчої експертизи, що наданий позивачем. -не містить відомостей про врахування ступеню зносу замінених частин пошкодженого транспортного засобу.

Щодо заявленого до відшкодування розміру моральної шкоди, на думку відповідача, - вона з урахуванням обгрунтування підстав для ії стягнення - також є надмірною та необгрунтованою, відповідач вважає заявлену позивачем суму відшкодування, що підлягає стягненню недоведеною, а тому позовні вимоги у викладеній редакції такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, та, підтримавши вимоги позову, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги - підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим з Кодексом. Відповідно ч.2ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно ст.111 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути мотивоване у судовому рішенні. Відповідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Постановою судді Приморського районного суду м.Одеса від 27.10.2023р. відповідач ОСОБА_2 визнанний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і його притягнуто до відповідальності у виді штрафу (справа №522/20416/23).

Висновком експерта №23-5763 від 06.12.2023 року з автотоварознавчого дослідження транспортного засобу встановлено, що на підставі здійснення досліджень та розрахунків визначена сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz ML-500 д.н.з. НОМЕР_2 - становить 309508грн.

Крім того, позивачем витрачена 5735,52грн. за послуги зі здійснення оцінки матеріальних збитків.

Цивільна -правова відповідальність відповідча застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Еталон" відповідно до полісу №ЕР-215445635-ПпС2 від 29.06.2023р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних тарнспортних засобів на суму 160000грн. за шкоду, заподіяну майну з виключенням франшизи, яку має сплатити особа, що завдала шкоди.

14.11.2024р. відповідпчу ОСОБА_2 було надіслано запрошення на незалежну експертизу, де зазначалося час та місце її здійснення, але він не з`явився, поважності причин своєї неявки у відзиві на позов суду і позивачу не пояснив.

Відповідачем було зроблено грошовий переказ на картку позивача в розмірі частини франшизи, а саме, - 300грн., проте він має доплатити ще 200грн.

Згідно ч.1ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а, відповідно п.1ч.2 цієї ж ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно повідомлення Національного банку України, 20.09.2022р. до ПАТ «СК «Український страховий стандарт» застосовано захід впливу у виді відкликання всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, але даний захід не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з їх відшкодування, тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, алей цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Якщо шкода, завдана потерпілій особі під час ДТП, перевищує ліміт страхового відшкодування, то різниця між завданою шкодою та сумою страхового відшкодування покладається на страхувальника.

Відповідно до ст.1187 шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. А, згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст.6 ЗУ №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р., страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. А, відповідно до п.22.1ст.22 цього ж Закону, в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За викладених обставин та дослідженням наданих доказів, суд дійшов висновку, що підтверджується факт заподіяння позивачу ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 155443,52грн. з вини відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи та факт заподіяння ОСОБА_2 матеріальної шкоди позивачу; беручи до уваги той факт, що вого власого розрахунку відповідач не надав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, зазначену в позові - в розмірі 155443,52грн., оскільки ця сума нічим не спростована.

Що до стягнення моральної шкоди.

Внаслідок завданих ДТП збитків позивачу, та отриманого нею у в`язку з цим емоційного стресу внаслідок знищення/пошкодження її майна та зміни через це укладу її життя, - позивач має право на компенсування відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди, яка визначена позивачем і відома лише їй, тому, з урахуванням її моральних страждань з-за спричинених незручностей від втрати можливостей, які забезпечував їй автомобіль та рівня і якості життя, - 155443,52грн., - моральна шкода, яка зазначена у позові позивачка понесла з-за втрати мобільності через пошкодження транспортного засобу з вини відповідача, не знайшла свого підтвердження з наданих у позові загальнизх, неконкретних пояснень, а тому суд вважає цю суму занадто великою, а тому - підлягає стягненню в розмірі 10000грн., оскільки, згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті, - адже позивачці не було завдано шкоди здоров`ю, оскільки таких пояснень позов не містить.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження цих обставин суду мав бути наданий договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому, оскільки підтвердження витрат та обсяг правової допомоги відсутні, витрати на професійну правничу допомогу стягненню не підлягають.

Згідно ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати покладаються на строни пропорційно задоволених вимог, тому, оскільки звернення позивача до суду сталося з вини відповідача і вимоги позову судом загалом задоволено, - судовий збір в розмірі 4582грн. - сплачений позивачем - підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , адже ним не стверджується у відзиві щодо добровільного відшкодування ним позивачці шкоди, яка була завдана їй з його вини.

Керуючись ст.ст.5,10,13,19,76,77,81,133,141,263,264,265 ЦПК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити позов адвоката Дорошенка Сергія Олександровича - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ): 155443 (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста сорок три) гривень 52 копійки в якості страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 10000 (десять тисяч) гривень -моральної шкоди, що завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 4582 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві) гривні понесених нею судових витрат в розмірі оплаченого нею судового збору, а всього, загалом - 170025 (сто сімдесят тисяч двадцять п`ять) гривень 52 копійки.

В задоволенні решт вимог - щодо стягшнення інших коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 03.10.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова