Справа № 2-4587/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., представника ОСОБА_1 адвоката Панової І.Ю., представника ОСОБА_2 адвоката Тригуба А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 адвоката Панової І.Ю., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення суми

УСТАНОВИВ:

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебвала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Рішенням від 16.02.2012 вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 219 648 гривень 14 копійок, судовий збір в розмірі 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 гривень, всього стягнути 221 468 гривень 14 копійок.

09.04.2012 року Судом був виданий Виконавчий лист.

08.04.2024 до Суд від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що Виконавчий лист від 09.04.2012 року не відповідає вимогам встановленим в ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність ідентифікаційного номеру відповідача), а ОСОБА_2 не звертався до суду для того щоб привести його у відповідність вимогами цієї статті, відтак, виконавчий лист має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Позивач заперечує проти заяви відповідача, виходячи з того що відсутність ідентифікаційного номеру відповідача, не є підставою для визнання виконавчий листа таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання 13.05.2024 прибув представник відповідача, який підтримав вищевказану заяву.

Вивчивши заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

У виконавчому листі від 09.04.2012 у справі №2-4587/11 містяться наступні реквізити відповідача: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дані про ідентифікаційний код невідомі)».

01.03.2013 року позивач звернувся до Подільського ВДВС РУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Надалі, постановою від 06.03.2013 року було відкрито виконавче провадження №36823504 про стягнення з відповідача на користь позивача коштів згідно виконавчого листа №2-4587/11 від 09.04.2012 року.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже, принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у Постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Разом з тим, у конкретному випадку жодної із перелічених підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у судовому засіданні не встановлено.

При цьому, слід зауважити, що згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи, що видаються судами підлягають примусовому виконанню.

З приводу доводів представника заявника про те, що виконавчий лист не містить ідентифікаційного коду відповідача, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з виконавчого листа, за формою та змістом він відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначення змісту рішення суду у дублікаті виконавчого листа відповідає резолютивній частині Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2012 року.

Поруч з цим, суд зауважує, що в заяві від 01.03.2013 року позивачем було зазначено ідентифікаційний номер відповідача.

Зважаючи на те, що судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 263 - 265, 268, 273, 352, 354 - 356 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Панової І.Ю., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення суми - залишити без задоволення;

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяВ.В. Гребенюк