Справа № 206/6050/23
Провадження № 2/206/384/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бублейник В.В.,

за участю представника позивача - адвоката Черкавського Ю.С.,

за участю представника відповідача - адвоката Ліфлянчика С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі адвоката Черкавського Юрія Сергійовича до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Комунальное підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Комунальное підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири. В обгрунтоуванні позову зазначено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 25.07.2023 року сталося залиття квартири Позивача. Відповідно до Акту від 26.07.2023 року складеного комісією у складі начальника дільниці КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР. інспектора 2 категорії КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР було зафіксовано наслідки залиття, а також причину залиття. Причиною залиття є течія внутрішньо квартирної розводки в квартирі АДРЕСА_3 (поверхом вище) через недбале ставлення мешканців до сантехнічних приладів. Позивач також зазначив, що це вже не вперше відбувається залиття з боку власників квартири АДРЕСА_3 . Минулого разу власники квартири АДРЕСА_3 компенсували збитки в травні 2023 року; розмірі 21900, 00 грн. Цього разу власники квартири АДРЕСА_3 категорично відмовляються компенсувати завдані збитки, у зв`язку з цим Позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. З метою визначення матеріальної шкоди Позивач була вимушена звернутися до відповідного судового експерта задля проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №1495-07 від 15.09.2023 року розмір завданої матеріальної шкоди у наслідок залиття квартири 25.07.2023 року становить 100879, 00 гривень. На підставі викладеного Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 100879,00 грн., а також, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25000 грн. та вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрати по сплаті судового збору, а також витрати на правочинну допомогу.

09.01.2024 року ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі № 206/6050/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири та призначено до розгляду в підготовче судове засідання /а.с.69/.

Не погодившись з позовними вимогами відповідачем подано через електронний суд відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що Позивач в своєму позові вказує, що 25.07.2023 року сталось залиття її квартири, через що їй завдано майнову шкоду. Відповідач заперечує проти такого твердження Позивача у зв`язку з тим, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямовані на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, і будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, стандартів, порядків і правил. КП «ЖИЛСЕРВІС - 5» ДМР є балансоутримувачем багатоквартирного будку АДРЕСА_4 , та відповідає за належний стан внутрішніх труб з водопостачання. Також, Відповідач зазначає, що Позивач свою позицію обґрунтовує Актом від 26.07.2023 року, який складений комісією у складі начальника дільниці КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, відповідно до умов якого: 25.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 сталося залиття. При вході на місце шляхом візуального обстеження встановлено: За даними аварійної служби, імовірною причиною залиття є течія внутрішньо квартирної розводки в квартирі АДРЕСА_3 (поверхом вище) через недбале ставлення мешканців до сантехнічних приладів». Відповідач вважає, що даний Акт є неналежним та не допустимим доказом в даній справі. Також Відповідач вважає, що Позивачем не було надано доказів понесення моральних страждань та їх обґрунтування, а отже, дана обставина унеможливлює відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Також, Відповідач заперечує проти заявленої суми витрат на правочинну допомогу, оскільки вартість основної винагороди в розмірі 25 000,00 грн. є завищеною. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представником позивача, адвокатом Черкавським Ю.С. подана відповідь на відзив в якому зазначено, що доводи викладені у ньому не обґрунтовані та не відповідають дійсності, у зв`язку з цим, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Черкавський Ю.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснивши, що 25.07.2023 року сталося залиття квартири, яка належить позивачці ОСОБА_1 . Для з`ясування причини залиття та ліквідації причин аварії, позивачка була вимушена звертатись до аварійної служби, яка безпосередньо в квартирі відповідачки ОСОБА_2 , усували причини залиття. 26.07.2023 року комісією у складі начальника дільниці КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМП, інспектором 2 категорії було складено Акт в присутності свідків в якому зафіксовани наслідка залиття, а також причини залиття. З метою визначення матеріальної шкоди Позивач звернулася до відповідного судового експерта для проведення судової будівельно-техничної експертизи, висновок якого додано до позовної заяви. Крім того, представник позивача зауважив, що це сталося вже не вперше, проте, минулого разу в травні 2023 року Відповідачка компенсувала збитки, однак зараз відмовляється компенсувати завданні збитки, зв`язку з чим Позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Черкавський Ю.С., позовні вимоги підтримав у повному обсзі та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Ліфлянчік С.І. заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що Акт про залиття складений з порушенням чинного законодавства. Позивачка не довела належними доказами причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та спричиненою шкодою. До того ж, висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15.09.2023 року зроблений на підставі Акту від 26.07.2023 року, який не є належним та допустимим доказом.

Представник третьої особи, КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМП належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надавав, відзив не надав.

З показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 судом встановлено, що вона є переселенцем із Миколаїва та проживає в квартирі АДРЕСА_5 , в день затоплення приїхавши з лікарні побачила що в коридорі була вода, стіни були мокрі, вона повідомила власницю квартири, а наступного дня приїхала аварійна служба.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав пояснення стосовно подій, зазначених у позовній заяві.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Позивач на підставі договору купівлі-продажу, ВСХ № 043910 реєстр №2259, 24.05.2026 року є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №356825531 від 03.12.2023, квартира за адресою: АДРЕСА_1 . на парві приватної власності належить ОСОБА_2 /а.с.14/.

Також, судом встановлено, що 25.07.2023 року сталося залиття квартири АДРЕСА_6 , яка належить позивачці, у зв`язку з чим було викликано аварійну службу.

Згідно акту про залиття квартири АДРЕСА_1 від 26.07.2023 року, складеного комісією у складі начальника дільниці КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР інспектора 2 категорії КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР було зафіксовано наслідки залиття, а також причину залиття, в якому зазначено, що за даними аварійної служби, імовірною причиною залиття є течія внутрішньоквартирної розводки в квартирі АДРЕСА_3 (поверхом вище) через недбале ставлення мешканців до сантехнічних приладів /а.с.15/.

Суб`єктом оціночної діяльності судовим експертом Міністерства юстиції України Івченко В.В. на замовлення ОСОБА_1 було складено Звіт про оцінку заподіяної шкоди, оцінку проведено станом на 15.09.2023, відповідно до якого, розмір завданої матеріальної шкоди трикімнатній квартирі АДРЕСА_5 на 1-му поверху верхової будівлі житлового будинку літ. «А-3» загальною площею 90,3 м2, житловою площею 46,6м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , унаслідок її залиття 25.07.2023, становить 100 879грн. (сто тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 00 копійок), у т. ч. ПДВ 16 813 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тринадцять гривень 00 копійок).

У частинах 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частинами 1-3 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача законом покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, що Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Будь-яких доказів того, що залиття квартири позивачки відбулося не з вини відповідачки остання не надала та не спростувала докази, надані позивачкою на підтвердження факту залиття, що відбулося 25.07.2023 року.

Також суд зазначає, що на підтвердження розміру збитків позивачем було надано віт від 15.09.2023 року про оцінку вартості матеріального збитку від пошкоджень оздоблення приміщеня житлової квартири, вчиненого внаслідок залиття, становить 100 879 грн. (сто тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 00 копійок), у т. ч. ПДВ 16 813 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тринадцять гривень 00 копійок).

Не погодившись з такою вартістю відшкодування, представником відповідачки не заявлялося клопотання про призначення судової будівельно - технічної експертизи для визначення вартості заподіяної позивачці шкоди, будь яких інших доказів стосовно невідповідності визначеної суми матеріальної шкоди стороною відповідача не надано.

Заперечення відповідача про невідповідність акту про залиття вимогам чинного законодавства суд не приймає до уваги з огляду на таке:

Згідно п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (надалі Правила) у разі залиття, аварії комісією за заявою особи складається відповідний акт за зразком, наведеним у додатку 4 до цих Правил. Згідно встановленої форми факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У акті зазначається, де трапилась аварія, описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які речі ушкоджено), чітко зазначаються причини залиття надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду.

Отже з наведеного вбачається, що вказаний Акт складається для фіксування факту залиття квартири та наслідків, які спричинили дане залиття, тобто є доказом у справі щодо відшкодування шкоди заподіяної таким залиттям.

Оскільки акт про залиття квартири складений працівниками організації, яка надає у випадку аварійної ситуації послуги з утримання будинку АДРЕСА_7 , доказів зворотного відповідачкою не надано, тому суд приймає як належні докази - акт про залиття квартири від 26.07.2023 року /а.с.15/.

Судом встановлено, що факт залиття квартири позивача підтверджується зібраними у справі доказами, які не спростовані відповідачем у ході розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що позивачка надала належні та достатні докази в обґрунтування своїх вимог щодо заподіяної їй майнової шкоди, з урахуванням положень ч. 2 ст. 264 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині повністю.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц.

Як роз`яснює п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди зі змінами та доповненнями - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка надала належні та достатні докази щодо завдання їй моральних страждань діями відповідачки, вина відповідачки встановлена у судовому порядку та існує безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями відповідачки та моральними стражданнями позивачки, але з урахуванням досліджених доказів у справі, обставинами завдання моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачки 5000 грн. моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Щодо вимог представника позивача, про стягнення судових витрат, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява зачищається без розгляду.

Як передбачено ч.ч. 1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем у цій справі понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано до суду належним чином завірений договір про надання правової допомоги від 06.102.2023, додаток до договору, рахунок № 001 від 06.12.2023 з описом наданих послуг та копію прибуткового касового ордеру №1 від 08.12.2023 на загальну суму 25000,00 грн. /а.с.48-50/.

За таких обставин по справі заява позивача, про стягнення витрат понесених ним на оплату професійної правничої допомоги підлягає задоволенню.

Отже, ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, з урахуванням фактичних обставин справи, суддя приходить до висновку про задоволення позовної заяви.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволенню позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 13, 22, 23, 319, 322, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 151, 177, 179 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 3-13, 76-77, 81-84, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі адвоката Черкавського Юрія Сергійовича до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Комунальное підприємство «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майнову (матеріальну шкоду) в розмірі 100879 (сто тисяч вісімсот сімдесят дев`ять тисяч) грн.,00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1258,79 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.10.2024.

Суддя Т.В. Нестеренко