Справа № 682/1739/24
Провадження № 2/682/682/2024
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Мотонок Т.Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника органу опіки та піклування Малищук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу № 682/1739/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
28.06.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування поданого позову вказано, що позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачкою ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, який був між ними розірваний у судовому порядку в 2018 році. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільних синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з відповідачкою ОСОБА_3 . Однак в подальшому згідно рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 21.02.2019 № 69, за заявою позивача на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.01.2019 було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_7 . Крім того, за рішенням Славутського міськрайонного суду від 03.07.2019 за позовом позивача було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей. З часу припинення спільного проживання відповідачка ОСОБА_3 перестала приймати участь у вихованні дітей, весь цей час ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню, не піклувалась та не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавилась та не цікавиться вихованням та розвитком дітей, взагалі не проявляє материнської турботи про дітей, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток наших спільних дітей. Так як відповідачка щодо дітей не проявляє ніякої щонайменшої материнської турботи, не цікавиться розвитком та вихованням дітей, тобто фактично ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню та утримання дітей, позивач звернувся до суду та просив: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки це буде сприяти найвищим інтересам дітей.
Ухвалою суду від 05.07.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.07.2024.
24.07.2024 підготовче судове засідання у справі відкладено на 04.09.2024 у зв`язку із неявкою відповідача до суду.
04.09.2024 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 01.10.2024.
01.10.2024 в судовому засіданні представник позивача, адвокат Жилюк О.В., підтримав позов з викладених у ньому підстав. Додатково зауважив, що ОСОБА_3 з 2019 року фактично самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків відносно синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час відповідачка участі у вихованні дітей не бере, матеріально не допомагає, з дітьми не спілкується, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позицію свого захисника та доводи, викладені у позові.
Представник Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради Малищук А.В. підтримала висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що ця родина неодноразово зверталась до органу опіки і піклування стосовно неналежного виконання матір`ю ОСОБА_9 батьківських обов`язків. У 2019 році за заявою позивача ОСОБА_1 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 25.01.2019 було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_7 . Починаючи з 2019 року і по теперішній час тільки батько займається вихованням дітей та повністю забезпечує їх потреби.
Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були допитані в присутності законного представника - батька, представника органу опіки та піклування та педагогів.
ОСОБА_10 , класний керівник ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначила, що стосовно навчання дитини вона співпрацює тільки з батьком ОСОБА_1 . Маму дитини вона ніколи не бачила та з нею не спілкувалась. Вихованням ОСОБА_5 та його старшого брата ОСОБА_4 займається тільки батько.
ОСОБА_11 , вчитель ОСОБА_4 , повідомила, що вона протягом 5 років була класним керівником ОСОБА_4 . За цей час з його матір`ю вона жодного разу не бачилась та не розмовляла. На її запитання про маму ОСОБА_4 відповідав, що остання їх покинула, тому він не хоче з нею спілкуватися. Вихованням синів займається тільки батько, який повністю справляється із своїми батьківськими обов`язками.
ОСОБА_12 , сестра позивача, повідомила, що знає ОСОБА_3 вже давно, ще зі школи, однак спілкуватися з нею вона почала після її одруження із братом ОСОБА_1 . З того часу вони дружили сім`ями, ходили один до одного в гості. З 2018 року ОСОБА_3 перебуває за кордоном, з цього з часу вона не бере участі у вихованні синів, не спілкується з ними, усі батьківські обов`язки виконує ОСОБА_1 . ОСОБА_3 просто самоусунулася від виховання дітей.
ОСОБА_13 , сусідка позивача, повідомила, що ОСОБА_1 самостійно займається вихованням синів, він є порядним і турботливим батьком. Матір дітей вона не бачила орієнтовно з 2018 року і нічого про неї не знає.
Неповнолітній ОСОБА_5 повідомив, що він проживає разом із батьком та старшим братом. Де на даний час перебуває його мама, він не знає, оскільки з матір`ю не спілкується з 2018 року. З того часу батько забрав їх із братом до себе, і після того з матір`ю він не бачився та не спілкувався. З боку матері не було жодної спроби поспілкуватися з ним. Їхнім вихованням, утриманням займається лише батько, який забезпечує їх всім необхідним.
Неповнолітній ОСОБА_4 повідомив, що з кінця 2018 року він разом із братом почали проживати з батьком, оскільки їхня мати неналежно піклувалась про них. Про це вони розповіли батькові, який наприкінці 2018 року повернувся із заробіток та одразу забрав їх із братом до себе. За час, коли вони проживали з мамою, остання ними не займалась, погано піклувалась, в будинку було холодно, їжа також не завжди була приготована. Часто мати йшла з подругами та залишала їх самих. Після переїзду до батька з матір`ю він говорив по телефону декілька разів. Наразі жодного бажання спілкуватися з мамою у нього не має. Тато ніколи не забороняв спілкуватися з мамою, як і не змушував до цього. Вважає, що позбавлення матері батьківських прав є доцільним.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подавала, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 01.10.2024 було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Абзацом 1 і 2 пункту 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).
У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що служить підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України.
З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 , про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7).
За рішенням Славутського міськрайонного суду від 23.05.2018, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 14).
Неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться зареєстрованими та проживають разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9, 10, 11).
З акту обстеження житлово-побутових умов від 08.05.2024 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом із батьком за вказаною вище адресою. Умови проживання дітей задовільні. Мати дітей, ОСОБА_3 , перебуває за кордоном з лютого 2020 року, вихованням та доглядом дітей займається тільки батько ОСОБА_1 (а.с. 12).
За рішенням Славутського міськрайонного суду від 03.07.2019 з ОСОБА_1 припинено стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаним рішенням встановлено, що враховуючи те, що місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначене органом опіки та піклування разом з батьком - ОСОБА_1 , суд знаходить, що позивач має право на отримання аліментів від матері дітей, яка проживає окремо і добровільно їм утримання не надає (а.с.16-17).
З доданого до матеріалів розрахунку заборгованості слідує, що згідно з виконавчим листом № 682/1579/19 від 09.08.2019 року, виданим Славутським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 22.05.2019 року до повноліття дітей, ОСОБА_3 має заборгованість станом на травень 2024 року у сумі 7713 грн. (а.с. 18).
Відповідно до довідки № 52, виданої Славутським центром ПМСД, з приводу медичного огляду дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до лікаря звертається тільки батько ОСОБА_1 (а.с. 42).
Згідно довідки Славутської гімназії № 1 Славутської міської ради від 08.05.2024 № 01.33-133, мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3 - не спілкується з учителями з приводу навчання та виховання дітей, не відвідує батьківські збори (а.с. 13).
З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради від 22.05.2024 № 04-31/390 вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно синів (а.с. 3-5).
Отже, додані стороною позивача до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її свідому відмову від участі в житті дітей.
Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно синів, що призвело до того, що діти не бажають спілкуватися із матір`ю. Зазначені обставини - доведені факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх синів - слугують підставою для позбавлення її батьківських прав.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Таким чином, зважаючи на те, що діти не мають сімейних зв`язків із ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дітей та забезпечить його нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому.
Отже, позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають до задоволення.
Окрім того на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.
Керуючись ст. 12, 81, 263, 265, 280-283, 289 ЦПК України, суд
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено: 08.10.2024.
Суддя Мотонок Т. Я.