Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4803/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Богаш Наталія Яношівна, про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я., про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є спадкоємцем за заповітом по смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка постійно проживала з матір`ю, в т.ч. і на момент смерті заповідачки, що підтверджується довідками Виноградівської міської ради №20.6-07/39, 20.6-07/40 та паспортними відомостями. За оормленням спадкових прав після смерті матері позивачка звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. щоб видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Копанське» загальним розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригінала сертифіката на право на земельну частку (пай), який втрачено. Водночас у документах заповідачки містяться певні розбіжності, зокрема щодо прізвища. За свідоцтвом про народження позивачки, прізвище матері та батька значиться як ОСОБА_3 (з апострофом), що співпадає з відомостями відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області згідно листа від 20.03.2024р. №243/225-24 (прізвища власника сертифікату ОСОБА_3 ). Також у заповіті значиться прізвище заповідачки « ОСОБА_3 ». Однак при реєстрації смерті матері позивачки оформлення свідоцтва про смерть, а в подальшому і заведення спадкової справи проведено на прізвище « ОСОБА_3 » (без апострофу). Позивачка не може належним чином оформити спадкові права, а також права на майно, а тому є потреба у встановленні юридичного факту.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання також не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої проти задоволення вимог позивачки не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

За життя мати позивачки залишила заповіт на користь позивачки, який 21.08.2007 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Малокопанської сільської ради за реєстровим №46.

Заповіт не змінено та не скасовано.

Таким чином позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Особи, які мають право на спадщину незалежно від змісту заповіту відсутні.

Після смерті матері позивачка як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала з матір`ю, в т.ч. і на момент смерті заповідачки, що підтверджується довідками Виноградівської міської ради №20.6-07/39, 20.6-07/40 та паспортними відомостями.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до складу якої входить:

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Копанське» загальним розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) члена КСГП «Копанське» серії ЗК №0127687, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за номером 17554, який виданий на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації №388 від 21.07.2000р. Вартість земельної частки паю становить 22303,32 грн.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину на майнове право, яке належало спадкодавцю позивачка звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я.,яка завела спадкову справу після смерті матері позивачки, однак позивачку було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, оскільки нею не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Також позивачці рекомендовано звернутися до суду з даного питання, про що приватним нотаріусом видано лист-відмову від 01.05.2024р. №02-14/80.

Оригінал правовстановлюючого документа на майнові права втрачено, про що позивачкою подано оголошення в газету «Регіональні новини».

Отримати дублікати правовстановлюючих документів спадкоємець не може, оскільки за їх видачею міг звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого або зіпсованого документа.

Крім цього в документах заповідачки містяться певні розбіжності, зокрема щодо прізвища.

Так, за свідоцтвом про народження позивачки, прізвище матері та батька значиться як ОСОБА_3 (з апострофом), що співпадає з відомостями відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області згідно листа від 20.03.2024р. №243/225-24 (прізвища власника сертифікату ОСОБА_3 ).

Також у заповіті значиться прізвище заповідачки « ОСОБА_3 ».

Дівоче прізвище позивачки значиться « ОСОБА_3 », яке після укладення шлюбу змінено на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.08.2005р.

Однак при реєстрації смерті матері позивачки оформлення свідоцтва про смерть, а в подальшому і заведення спадкової справи проведено на прізвище « ОСОБА_3 » (без апострофу).

Позивач не може належним чином оформити спадкові права, а також права на майно, а тому є потреба у встановленні юридичного факту.

У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті.

Виявлені розбіжності перешкоджають позивачці оформити спадкові права після сметрі її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже встановлення юридичного факту, який проситьпозивачка, має для неї юридичне значення.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч. 1ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифіката на право на земельну частку пай серії ЗК №0127687 площею 0,89 умовних кадастрових гектарів, виписаного Виноградівською райдержадміністрацією на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №17554, а також той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право на земельну частку (пай) розміром 0,89 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 22303,32 гривень із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Копанське», згідно сертифіката на право на земельну частку пай серії ЗК №0127687 зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №17554.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГоловуючийТ. Ю. Левко