ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/165/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
06.09.2024 до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» (дата формування - 03.09.2024) надійшла заява адвоката Лазоренко Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про стягнення витрат на правову допомогу, у якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 16 598 грн.
Заява обґрунтована наступним. Позивач, користуючись правом на отримання професійної правничої допомоги, уклала з адвокатом Договір № 27.05.2024 від 27.05.2024 про надання професійної правничої допомоги, згідно з яким розмір гонорару складає 9 084 грн, а також Договір № 05.08.2024 від 05.08.2024, згідно з яким розмір гонорару складає 7 514 грн.
05.09.2024 до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката М`яготіної Олени Дмитрівни - надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, обґрунтовуючи клопотання тим, що позивачем кошти сплачені не адвокату, як це передбачено умовами договорів, а ФОП ОСОБА_3 . Також позивачем не враховано майновий стан відповідача, який є безробітнім.
11.09.2024 до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у яких вона вказує на те, що порядок оформлення адвокатом рахунка для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та само зайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмета дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу.
Судом проведено розгляд заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає приписам ч. 3 ст. 270 ЦПК України.
Дослідивши заяву та матеріали справи, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, заперечення на клопотання, суд встановив наступні обставини і приходить до таких висновків.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів.
Рішенням від 29.08.2024 позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів у розмірі 70 559,88 грн.

У позовній заяві позивачем зазначено, що судові витрати можуть бути заявлені в майбутньому у разі, якщо позивачу доведеться звертатись за професійною правничою допомогою. У відповіді на відзив представник позивача повідомила суд про намір надати остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів щ дня ухвалення рішення.

Сторона позивача вчасно звернулась до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу з урахуванням наявних в системі «Електронний суд» відомостей про формування заяви 03.09.2024.

Отже, встановлений законом строк для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення позивачем не пропущено.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом з копії Договору № 27.05.2024 про надання професійної правничої допомоги від 27.05.2024 (далі - Договір № 27.05.2024), копії Додатку № 1 до Договору № 27.05.2024, яким сторонами погоджено тарифи на послуги, копії Додатку № 2 до Договору № 27.05.2024 - Детального опису наданих послуг у справі № 753/11363/24 (Акт наданих послуг) від 02.09.2024, копії Договору № 05.08.2024 про надання професійної правничої допомоги від 05.08.2024 (далі - Договір № 05.08.2024), копії Додатку № 1 до Договору від 05.08.2024, яким сторонами погоджено тарифи на послуги, копії Додатку № 2 до Договору № 05.08.2024 Детального опису наданих послуг у справі № 753/11363/24 (Акт наданих послуг) від 02.09.2024, копії квитанції від 02.09.2024 на суму 7 514 грн, відправник ОСОБА_1 , одержувач ФОП ОСОБА_3 , призначення платежу - за надання правничої допомоги по Договору від 05.08.2024, копії квитанції від 02.09.2024 на суму 9 084 грн, відправник ОСОБА_1 , одержувач ФОП ОСОБА_3 , призначення платежу - за надання правничої допомоги по Договору від 27.05.2024 встановлено, що позивачем понесені судові витрати у розмірі 16 598 грн, що включають в себе витрати на послуги адвоката з ознайомлення з матеріалами справи та визначення правової позиції клієнта, складання позовної заяви, складання та подання відповіді на відзив, складання та подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, складання та подання заяви про зміну предмету позову. Наведене також підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, якщо стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Комплексний аналіз наданих стороною позивача доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу надає суду можливість зробити висновок, що позивачем документально доведено, що вона понесла витрати на правову допомогу у розмірі 16 598 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Представник відповідача у своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги посилається на те, що позивачем кошти сплачені не адвокату, як це передбачено умовами договорів, а ФОП ОСОБА_3 . Також позивачем не враховано майновий стан відповідача, який є безробітнім.

Однак, вказані посилання не є підставами для відмови у задоволенні клопотання з огляду на наступне.

З наданих стороною позивача квитанцій від 02.09.2024 на суму 7 514 грн та 9 084 грн встановлено, що вони сплачені позивачем на виконання умов Договору № 27.05.2024 та Договору № 05.08.2024, що підтверджує дійсність понесення позивачем судових витрат за договорами про надання професійної правничої допомоги. Порядок оформлення адвокатом рахунка для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та само зайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами впливу та відповідальності позивача. Надана правнича допомога підтверджується матеріалами справи, а її оплата квитанціями від 02.09.2024.

Посилання представника відповідача на безробітність відповідача не є безумовною підставою для звільнення його від сплати понесених позивачем судових витрат, оскільки вибір професії та роду трудової діяльності, згода на працю є правом відповідача як громадянина. Державою створюються та гарантуються умови для повного здійснення громадянами права на працю. Використання примусової праці забороняється.

Вказані гарантії передбачені ст. 43 Конституції України.

Водночас, стороною відповідача не наведено об`єктивних причин безробіття відповідача, що доводить його добровільність на відсутність роботи і, відповідно, доходу.

З урахуванням гарантування законом відшкодування витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення, добровільне безробіття відповідача не може бути підставою для відмові позивачу у відшкодування її судових витрат.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правова позиція Верховного Суду, викладена в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц говорить про те, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Зважаючи на вказане, судом оцінено рівень адвокатських послуг представника позивача - адвоката Лазоренко Т.В., встановлено, що вони дійсно були надані та їх надання було необхідне для доведення позиції сторони позивача, а їх вартість відповідає критерію розумності та обґрунтованості, при цьому, будь-яких зловживань чи ознак недобросовісної поведінки зі сторони позивача судом не встановлено.

Представником відповідача не спростовано жодного доказу, на який посилається представник відповідача у підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу, а труднощі ОСОБА_2 у їх відшкодуванні не можуть бути єдиною підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

При цьому, суд враховує, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 16 598 грн є реальними та розумними, а відтак підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 270 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лазоренко Тетяни Володимирівни про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16 598 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_2 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , відома адреса - АДРЕСА_3 , номер телефону невідомий, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_4

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заставенко М.О.

Повний текст додаткового рішення складено 07.10.2024.