У х в а л а

27 вересня 2024 року

м. Київ

Справа № 295/6620/22

Провадження № 61-2117ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Томашевська Оксана Анатоліївна (далі - адвокат),

на постанову Житомирського апеляційного суду від 4 травня 2023 року

у справі за заявою скаржниці про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю заінтересованих осіб - Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 - і

в с т а н о в и в :

1. У липні 2022 року скаржниця звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт проживання її з ОСОБА_3 (далі - загиблий військовослужбовець), ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що наділяє правами члена сім`ї загиблого.

2. 24 січня 2023 року Богунський районний суд м. Житомира ухвалив рішення, згідно з яким заяву задовольнив частково: встановив факт, що скаржниця і загиблий 22 квітня 2022 року військовослужбовець, проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року до 22 квітня 2022 року; відмовив у задоволенні інших вимог.

3. 4 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково: рішення суду першої інстанції скасував, закрив провадження у справі, роз`яснив скаржниці право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

4. 12 лютого 2024 року адвокат в інтересах скаржниці сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 5037/0/220-24 від 13 лютого 2024 року), у якій просить: (1) поновити скаржниці строк на подання касаційної скарги; (2) скасувати зазначене судове рішення та спрямувати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

5. 4 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржниця (особисто або через адвоката) мала: вказати дату отримання копії оскарженої постанови апеляційного суду, надати докази (за наявності) на підтвердження цієї дати; додатково обґрунтувати причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення; вказати власний поштовий індекс, а також поштовий індекс і повну адресу місця проживання чи перебування адвоката.

6. 14 березня 2024 року адвокат надіслала на офіційну електронну адресу Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

7. 6 травня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою повернув скаржниці без розгляду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, оскільки адвокат надіслала цю заяву електронною поштою, та продовжив на п`ять днів із дня вручення тієї ухвали строк для усунення недоліків касаційної скарги.

8. 14 травня 2024 року адвокат сформувала в системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків (вх. № 16698/0/220-24 від 15 травня 2024 року), у якій вказала поштовий індекс, повну поштову адресу адвокатського бюро «О. Томашевської» та поштовий індекс скаржниці. Обґрунтувала причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновленнятак: скаржниця отримала копію оскарженої постанови апеляційного суду 13 березня 2024 року (до того часу не отримувала); Верховний Суд у листі від 1 березня 2024 року з вих. № 947/0/2-24 повідомив адвоката про те, що в означеній категорії справ існував юрисдикційний конфлікт, однак Велика Палата Верховного Суду згідно з постановою від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 це питання вирішила; в ухвалі від 6 березня 2024 року у справі № 728/46/23 (підстави для поновлення строку звернення з касаційною скаргою в якій адвокат вважає аналогічними до таких підстав у справі № 295/6620/22) Верховний Суд визнав поважними причини пропуску строку звернення з касаційною скаргою через неоднозначність і невизначеність правозастосовної практики, яку впорядкувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, і поновив такий строк.

До заяви адвокат додала: докази надіслання копії цієї заяви з додатками іншим учасникам справи; розписку скаржниці про отримання рішень судів першої й апеляційної інстанцій; лист Верховного Суду від 1 березня 2024 року з вих. № 947/0/2-24; довідку від 6 червня 2023 року № 172 про місце проживання скаржниці; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2024 року серії АМ № 1078737.

9. 24 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою продовжив скаржниці на десять днів із дня вручення цієї ухвали їй чи адвокату строк на усунення недоліків касаційної скарги. Верховний Суд визнав неповажними зазначені скаржницею причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду. Зауважив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржена постанова була зареєстрована 5 травня 2023 року, а 8 травня 2023 року наданий до неї загальний доступ. Скаржниця не підтвердила те, що апеляційний суд не надав їй оскаржену постанову у день її проголошення, не надіслав їй цю постанову поштою чи в інший спосіб, або надіслав, але скаржниця її не отримувала аж до 13 березня 2024 року. Також не підтвердила те, що адвокат не отримала копію оскарженої постанови раніше, ніж скаржниця. Звернув увагу, що відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає. Твердження адвоката про те, що Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду в ухвалі від 6 березня 2024 року у справі № 728/46/23 визнав поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновив його, не є підставою для поновлення скаржниці такого строку у справі № 295/6620/22. У тій ухвалі суд вказав, що погоджується з доводами касаційної скарги, а з якими саме - не уточнив. Тому неможливо встановити, яку причину або причини пропуску строку на касаційне оскарження Верховний Суд визнав поважними. Скаржниця мала надати заяву з обґрунтуванням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та докази надсилання її копій іншим учасникам у справі.

10. 19 липня 2024 року адвокат в інтересах скаржниці сформувала в системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків (вх. № 24205/0/220-24 від 19 липня 2024 року), у якій вказала ті самі підстави поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, що й у заяві про усунення недоліків (вх. № 16698/0/220-24 від 15 травня 2024 року). Додатково зазначила, що постановлення Верховним Судом ухвал від 4 березня 2024 року, від 6 травня 2024 року та від 24 червня 2024 року про залишення касаційної скарги скаржниці без руху для усунення недоліків і продовження строку є перешкодою у доступі до правосуддя. Наголосила на необхідності врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постановах від 5 березня 2024 року у справі № 203/2729/20, від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22, від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20, про уникнення надмірного формалізму у трактуванні процесуального законодавства при вирішенні питання про відкриття провадження, додержання принципу правової визначеності та балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони і забезпеченням її права на оскарження судового рішення.

До заяви додала: квитанції № 1398634, 1398633, 1398632 від 18 липня 2024 року про доставку копій цієї заяви з додатками до зареєстрованих електронних кабінетів інших учасників справи; розписку скаржниці про отримання рішень судів першої й апеляційної інстанцій від 13 березня 2024 року; лист Верховного Суду від 1 березня 2024 року вих. № 947/0/2-24; довідку від 6 червня 2023 року № 172 про місце проживання скаржниці; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2024 року серії АМ № 1078737.

11. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які навела скаржниця, є неповажними.

11.1. В ухвалі від 24 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу скаржниці на те, що вказані нею причини пропуску строку на касаційне оскарження не є поважними, а саме, отримання копії постанови апеляційного суду 13 березня 2024 року (на підтвердження чого надала розписку про отримання рішень судів попередніх інстанцій); неоднозначність та невизначеність правозастосовної практики, щодо якої Велика Палата Верховного Суду висловилася у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, про що повідомили адвоката у листі від 1 березня 2024 року № 947; поновлення Верховним Судом в ухвалі від 6 березня 2024 року строку на касаційне оскарження у справі № 728/468/23, в якій суд визнав поважною таку причину пропуску строку як існування неоднозначної судової практики. З огляду на наведене скаржниця мала обґрунтувати пропуск строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення, вказавши інші поважні причини, ніж ті, що вона навела раніше.

11.2. Скаржниця у заяві про усунення недоліків (вх. № 24205/0/220-24 від 19 липня 2024 року) повторно вказала підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які вже зазначала на виконання ухвал Верховного Суду від 4 березня 2024 року і від 6 травня 2024 року у заяві про усунення недоліків (вх. № 16698/0/220-24 від 15 травня 2024 року). Будь-яких інших доказів, які можуть бути у матеріалах справи, на підтвердження того, що апеляційний суд не надав скаржниці чи її адвокату оскаржену постанову у день її прийняття, не надіслав її поштою чи в інший спосіб до 13 березня 2024 року, скаржниця не надала. Вона не пояснила, чому до прийняття 18 січня 2024 року Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі № 560/17953/21 не звернулася до Верховного Суду у визначений законом строк з касаційною скаргою, яка за відповідного обґрунтування і клопотання теж могла б дозволити передати справу № 295/6620/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

12. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 393 ЦПК України).

13. За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

14. Оскільки суд визнав неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які скаржниця повторно навела у заяві про усунення недоліків, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

15. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

15.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

15.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

15.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

15.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

15.5. Скаржниця мала можливість навести аргументи та докази на користь її позиції, мала визначений законом строк для оскарження постанови суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі та не була позбавлена можливості слідувати роз`ясненню апеляційного суду, подавши відповідний адміністративний позов. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене, зокрема строком касаційного оскарження судових рішень. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

15.6. Скаржниця подала касаційну скаргу на постанову апеляційного суду з пропуском строку на касаційне оскарження. Належного обґрунтування підстав для поновлення цього строку немає. Тому суд визнав наведені скаржницею підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Апеляційний суд, закриваючи 4 травня 2023 року провадження у справі, роз`яснив скаржниці право звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду.

15.7. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

15.8. Згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень у травні 2023 року скаржниця звернулася до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 (справа № 240/14223/23), у якому просила визнати її та загиблого військовослужбовця фактичним подружжям, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що наділяє скаржницю правом члена сім`ї загиблого військовослужбовця, і зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути документи, які вона подала для виплати одноразової грошової допомоги, та надіслати їх до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для формування висновку про виплату одноразової грошової допомоги.

15 червня 2023 року Житомирський окружний адміністративний суд у справі № 240/14223/23 постановив ухвалу про повернення вказаної позовної заяви на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (через порушення правил об`єднання позовних вимог). Вважав, що вимогу про визнання скаржниці та загиблого військовослужбовця такими, що проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, слід розглядати у порядку цивільного судочинства, а вимогу про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинити дії - у порядку адміністративного судочинства. Інформація про оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку відсутня.

15.9. У жовтні 2023 року скаржниця звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому просила: (1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка полягає у відмові надіслати до Міністерства оборони України заяву скаржниці щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю 22 квітня 2022 року військовослужбовця; (2) зобов`язати надіслати до Міністерства оборони України заяву скаржниці з додатками щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

20 лютого 2024 рокуЖитомирський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 240/30054/23, згідно з яким відмовив у задоволенні зазначеного позову. Мотивував, зокрема, тим, що: документи, які скаржниця подала на розгляд комісії Міністерства оборони України з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, були повернуті на доопрацювання через відсутність доказів на підтвердження статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця (не надала рішення суду, згідно з яким той встановив факт проживання скаржниці із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу); оцінку доводам скаржниці щодо спільного проживання із загиблим військовослужбовцем суд не надав, бо Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 виснувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку; рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції; юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Інформація про оскарження цієї ухвали Житомирського окружного адміністративного суду в апеляційному порядку також відсутня.

15.10. Скаржниця у 2024 році не мотивувала належно пропуск строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду від 4 травня 2023 року у справі № 295/6620/22, наведені нею причини є неповажними, вона діяла з цією постановою та двічі зверталася до адміністративного суду. Інформації про оскарження ухвали останнього про повернення позовної заяви у справі № 240/14223/23 та про оскарження рішення про відмову у задоволенні позову в справі № 240/30054/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень немає, тобто відсутні відомості щодо незгоди скаржниці з судовими рішеннями такого змісту), обмеження на подання касаційної скарги у цивільній справі № 295/6620/22 є пропорційними означеній вище легітимній меті та не порушують сутність права скаржниці на доступ до суду.

Керуючись статтями 260, 261, 390, 393, 394 ЦПК України,

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 4 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованих осіб - Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко