Провадження № 2/344/3313/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 14 вересня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у позивача та відповідача народилась двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За період перебування у шлюбі стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, останні втратили почуття любові один до одного, повністю зникло взаєморозуміння. З плином часу виявилось, що у них різні характери та погляди на життя та сім`ю, через що у них виникають конфлікти та суперечки. Позивач та відповідач неодноразово робили спроби налагодити сімейні відносини та зберегти шлюб, однак подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача. Враховуючи наведене просить суд про розірвання шлюбу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Суду пояснив, що протягом 1,5 року проживає окремо від відповідачки. Просив не надавати строку для примирення, оскільки примирення між сторонами неможливо.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, оскільки вважала, що можливо збереження сімї.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 від 14.09.2002 року сторони зареєстрували шлюб 14.09.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 1248.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_2 від 11.07.2009 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі.

Згідно копії свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_3 від 01.11.2011 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя.

17.09.2024 року від відповідача надійшла заява, відповідно до якої вона просить суд надати їй та позивачу строк на примирення терміном шість місяців.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

У свою чергу, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Згідно положень ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Вирішуючи питання про надання строку на примирення суд враховує, що сторони проживають окремо.

З моменту звернення позивача до суду 22 липня 2024 року сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження шлюбу. Вказана обставина підтверджується, у тому числі, заявами позивача в судовому засіданні, в яких він категорично заперечив проти надання строку на примирення.

Беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 не бажає зберігати подружні відносини із ОСОБА_2 , відповідачем не наведено беззаперечних доводів щодо необхідності надання строку на примирення подружжю, суд вважає доводи відповідача про призначення подружжю строк для примирення безпідставними.

У свою чергу, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, можливість покладення судом в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б інтересам іншого із подружжя, та призвело б до порушення одного із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин, зокрема принципу вільної згоди та добровільності їх існування.

Суд вважає, що визначальним в даному випадку є вільна згода на побудову та підтримання сімейних відносин.

Виходячи з обставин встановлених судом, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, її збереження не можливо, а тому позов слід задовольнити.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.09.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 1248, розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова