Єдиний унікальний номер судової справи: 487/8755/23
Провадження № 22-ц/812/1034/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

07 жовтня 2024 року м. Миколаїв Справа № 487/8755/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Гаврасієнка В.О. того ж дня, в приміщенні суду в м. Миколаєві, за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування свого позову Банк зазначив, що 21 жовтня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг №_CARD, на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб.

Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на Офіційному сайті Банку.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_2 було відкрито кредитну лінію у розмірі 20 508 грн на придбання товару у продавця у розмірі 20 008 грн.

Згідно з фіскальним чеком відповідачем за придбаний товар, а саме холодильник Samsung RB 37J 5000 було сплачено суму у розмірі 18 008 грн за рахунок кредитних коштів та у розмірі 2 000 грн сплачено готівкою.

На виконання умов вищевказаного кредитного договору та Правил користування карткою, Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконував.

Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Заяви-Анкети №_CARD від 21 жовтня 2018 року станом на 27 червня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 становить 45 389,11 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 12 722,90 грн; заборгованості за процентами 975,77 грн; заборгованості за прострочене тіло кредиту 16 577,10 грн; заборгованості за простроченими процентами 15 113,34 грн.

04 липня 2023 року AT «ОТП БАНК» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до ОСОБА_2 .. Однак 19 липня 2023 року досудова вимога була повернута відправнику, причиною повернення листа стало закінчення встановленого терміну зберігання.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за Заявою-анкетою №_CARD від 21 жовтня 2018 року станом на 27 червня 2023 у розмірі 45 389,11 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в заяві від 02 травня 2024 рокупозовні вимоги визнав частково, а саме заборгованість за тілом кредиту та процентами, у задоволенні інших позовних вимог просив відмовити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2024 року позовні вимоги Банку задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № _CARD від 21 жовтня 2018 року у розмірі 13 698,67 грн, з яких: 12 722,90 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 975,77 грн - сума заборгованості за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд уклали кредитний договір. Сторонами було погоджено всі істотні умови договору та відповідач був ознайомлений з ними, про що свідчить підпис ОСОБА_2 . Банк надав відповідачу кредитні кошти, але відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку.

Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд не погодився з вимогою банку про стягнення заборгованість за прострочене тіло кредиту та прострочені проценти. Суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по його сплаті в заяві-анкеті від 21 жовтня 2018 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

В апеляційній скарзі АТ «ОТП Банк» зазначило, що не погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог зі стягнення заборгованості за прострочене тіло кредиту та простроченими процентами. Банк просив скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначав, що підписавши кредитний договір, ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно до кінця строку дії кожного платіжного періоду сплачувати мінімальний платіж, що включає в себе часткове погашення тіла кредиту та процентів за користування цими коштами. У випадку несплати мінімального платежу заборгованість, яка не погашена в термін (строк), установлений кредитним договором переходить в прострочені боргові зобов`язання. В подальшому прострочені боргові зобов`язання додаються до мінімального платежу, який боржник має сплатити в наступному платіжному періоді. Тобто, заборгованість за прострочене тіло кредиту це несплачені обов`язкові платежі по тілу кредиту, які не було сплачено боржником в попередніх платіжних періодах. Це не окремий вид нарахування, а частина отриманих та неповернутих у встановлений термін кредитних коштів. Заборгованість за простроченими процентами це розмір процентів, які були нараховані на підставі п. 2.1 кредитного договору та включені до мінімального обов`язкового платежу, однак не були вчасно сплачені ОСОБА_2 , у зв`язку з чим перейшли в прострочені зобов`язання.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 жовтня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було підписано заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № _CARD, на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, зокрема надано електронну картку MC Gold, валюта UAH, відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов заяви-анкети, клієнт перед оформленням електронної платіжної картки підтвердив та погодився із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, які є невід`ємною частиною даної Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» та розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» https://www.otpbank.com.ua.

В заяві-Анкеті визначені умови обслуговування кредитної лінії. За користування Кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частинною та додатком до Договору. На дату укладання Заяви анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, а впродовж Пільгового періоду становить 0,01% річних.

Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка. Тарифів Банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на Офіційному сайті Банку.

На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а саме, відкрив картковий рахунок на ім`я відповідача та надав відповідно суму кредиту. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що і спричинило виникнення заборгованості.

04 липня 2023 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, однак відповідач погашення заборгованості не здійснив, чим порушив права позивача.

Відповідно до розрахунку позивача, станом на 27 червня 2023 року заборгованість за договором №_CARD від 21 жовтня 2018 становить суму у розмірі 45389,11 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 12 722,90 грн; заборгованості за процентами 975,77 грн; заборгованості за прострочене тіло кредиту 16 577,10 грн; заборгованості за простроченими процентами 15 113,34 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими процентами, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по його сплаті в заяві-анкеті від 21 жовтня 2018 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

Таким чином, ОСОБА_2 , підписавши анкету-заяву, пройшовши ідентифікацію клієнта, уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, що підтвердив своїм підписом на анкеті-заяві. Факт укладання цього договору та отримання кредитних коштів та користування ними за допомогою отриманих від позивача кредитних карток відповідач не спростовував, але заперечував наявність заборгованості в розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Банк виконав передбачені договором зобов`язання надавши відповідачу кредит у вигляді ліміту на кредитну картку.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунку заборгованості станом на 27 червня 2023 року (а.с. 10-20), звіту-рахунку за період з 22 жовтня 2018 року по 27 червня 2023 року (а.с. 22-39), відповідач систематично використовував кредитні кошти та тривалий час проводив повернення отриманих коштів.

ОСОБА_2 за вказаний період отримав кредит у розмірі 29 300 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 10-20) заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 27 червня 2023 року складає суму у розмірі 45 389,11 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 12 722,90 грн; заборгованості за процентами 975,77 грн; заборгованості за прострочене тіло кредиту 16 577,10 грн; заборгованості за простроченими процентами 15 113,34 грн.

Вказана заборгованість узгоджується з наданим до суду першої інстанції звітом-рахунком за період з 22 жовтня 2018 року по 27 червня 2023 року заборгованості відповідача.

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем звіт-рахунок за період з 22 жовтня 2018 року по 27 червня 2023 року, який містить інформацію про рух коштів відповідача, розмір використаних кредитних коштів та розмір коштів, які були внесені в рахунок погашення заборгованості, відповідає вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом.

При цьому колегія суддів зауважує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору), що підтверджують рух коштів являються належними, допустимими доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Наданий позивачем звіт-рахунок відображає внесення боржником платежів в рахунок погашення заборгованості, а також в ньому деталізовано виникнення боргових зобов`язань станом на 27 червня 2023 року.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пославшись на те, що вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по його сплаті в заяві-анкеті від 21 жовтня 2018 року, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.

Визначаючи розмір непогашеного тіла кредиту (фактично отриманих та використаних коштів), суд першої інстанції не врахував, що заборгованість за тілом кредиту згідно розрахунку позивача має 2 складові: поточну заборгованість (тіло кредиту на звітну дату) та прострочену заборгованість (тіло кредиту прострочене на звітну дату).

Згідно довідці Банку, доданої до апеляційної скарги, яку суд апеляційної інстанції вважав за можливе приєднати до матеріалів справи, відповідачу Банк неодноразово збільшував розмір кредитного ліміту. 18 січня 2022 року ОСОБА_2 останній раз було збільшено кредитний ліміт після зміни до 29 300 грн.

Слід зазначити, що сума кредиту вважається простроченою у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу. Тобто, прострочене тіло кредиту - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Тобто, якщо позичальник своєчасно не повертає заборгованість за фактично використаними кредитними коштами (поточним тілом кредиту), така заборгованість стає простроченою та відображається у відповідній колонці розрахунку заборгованості.

З розрахунку заборгованості та звітів-рахунків про рух коштів вбачається, що відповідач активно користувався відкритим картковим рахунком, загальна сума витрачених ним коштів не перевищує встановлений ліміт, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту.

Суд даним обставинам належної правової оцінки не надав та помилково відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту та процентами у повному обсязі.

Оцінивши наведені розрахунки, колегія суддів дає підстави прийняти доводи апеляційної скарги про помилковість розрахунку заборгованості, з якого виходив суд, та відхилити заперечення ОСОБА_2 проти задоволення позову, який не навів обґрунтування щодо викладеного позивачем розрахунку заборгованості.

За такого є підстави для задоволення позовних вимог Банку, стягнення на його користь заборгованості за договором № _CARD від 21 жовтня 2018 року, яка становить заборгованість за прострочене тіло кредиту в розмірі 16577,10 грн та заборгованість за простроченими процентами в розмірі 15113,34 грн.

Враховуючи, що при ухваленні рішення суд неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, внаслідок чого помилково дійшов висновку про розмір заборгованості ОСОБА_2 щодо повернення отриманих від позивача коштів, рішення на підставі положень пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог та розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

Аналіз змісту доводів та вимог апеляційної скарги дає підстави для висновку, що судове рішення не оскаржується в частині вирішення інших позовних вимог, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та задоволенням позову, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь АТ«ОТП Банк» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позову та апеляційної скарги у розмірі 6 710 грн (2684 грн + 4 026 грн).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381 - 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» () заборгованість за договором № _CARD від 21 жовтня 2018 року, яка становить заборгованість за прострочене тіло кредиту в розмірі 16 577 (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім) грн 10 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 15 113 (п`ятнадцять тисяч сто тринадцять ) грн 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» () 6 710 грн (шість тисяч сімсот десять) судового збору в обох судових інстанціях.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2024 року.