КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року місто Київ

справа № 378/192/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Скороход Т.Н., повний текст рішення складено 12 червня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», треті особи: Акціонерне товариство «Банк Форвард», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року позивач звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міськогонотаріального округуБригіда В.О., за реєстровим номером 19365 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості у розмірі 12051,73 грн.

Стягнуто із ТОВ «Смартфінанс» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмір1211,20 грн.

23 травня 2024 року представник позивача направив до суду першої інстанції клопотання про долучення до справи доказів витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 26500 грн.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що 29 січня 2024 року позивачем укладено договір про надання правової допомоги №29-01/24 з адвокатом Григоренком А.О., 13березня 2024 року між позивачем та адвокатом було укладено додаток №1 до договору, в якому сторони погодили, що адвокат бере на себе зобов'язання від імені та в інтересах замовника здійснити комплекс дій щодо подання позову та судового представництва замовника у межах судової справи №378/192/24.

Вказував, що 21травня 2024 року позивач та адвокат підписали акт №2 приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору від 29 січня 2024 року та додатку №2 від 13березня 2024 року до договору, в якому зафіксовано факт надання адвокатом позивачу правової допомоги з надання послуг судового представництва замовника у межах судової справи №378/192/24 на стадії розгляду справи у Ставищенському районному суді Київської області у загальному розмірі 26500 грн.

28 травня 2024 року від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому ТОВ «Смартфінанс» посилалося на необґрунтованість заявлених витрат на правничу допомогу та вказувало на те, що цінюючи складність цієї справи, предмету спору щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішення справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження, сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26500 грн. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Додатковим рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Смартфінанс» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що відповідачем не надано обґрунтованого заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, а лише формальну незгоду з таких розміром.

Вказував, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обсяг правової допомоги, яку було надано позивачу під час розгляду справи, зокрема, кількість судових засідань, поданих адвокатських запитів та клопотань. Обсяг наданої правової допомоги та витрачений час на нього зазначений у додатку до акту №1 та до акту № 2.

26 липня 2024 року від відповідача ТОВ «Смартфінанс» до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на те, що додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, дослідженням доказів та встановленням всіх обставин у справі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі на електронну пошту та через Електронний суд. ТОВ «Смартфінанс» у відзиві на апеляційну скаргу просило розглядати справу у відсутність його представника, у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Від представникапозивача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого фіксованого розміру погодинних ставок адвокатів сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми погодинних ставок адвокатів зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу у розмірі 39500 грн.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року позов ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

23 травня 2024 року представник позивача направив до суду першої інстанції клопотання про долучення до справи доказів витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 26500 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надано копії: договору про надання правової допомоги №29-01/24 від 29 січня 2024 року, додатку №2 від 13 березня 2024 до договору про надання правової допомоги №29-01/24 від 29 січня 2024 року, акту №2 приймання-передачі правничої допомоги від 21 травня 2024 року, звіту витраченого часу на надання правничої допомоги.

Розділом 5 договору про надання правової допомоги договору №29-01/24 від 29 січня 2024 року передбачено, що вартість правової допомоги за даним договором визначається згідно додатків до договору або додаткових угод до договору, що є невід`ємною частиною договору, та складає суму коштів сплачених за цим договором замовником адвокату. Визначення суми вартості (розмір гонорару) правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється адвокатом та відображається в акті приймання-передачі правової допомоги (послуг), що складається у двох екземплярах, які направляються адвокатом замовнику. Грошова сума, вказана в п.5.2 цього договору, перераховується замовником на рахунок адвоката не пізніше 5 календарних днів з дня підписання акту прийому-передачі правової допомоги (послуг), якщо інше не визначено додатком до договору.

Відповідно до п.2 копії додатку №2 від 13 березня 2024 року до договору про надання правової допомоги №29-01/24 від 29 січня 2024 року сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги згідно п. 1 даного додатку становить: 2000 грн. за одну годину надання правничої допомоги адвокатом; тарифікація від 15 хвилин; 2500 грн. за забезпечення адвокатом судового представництва замовника у суді першої інстанції, тарифікація від однієї години. За наслідками надання правничої допомоги адвокатом складається звіт сторони погодили, що гонорар за надання правничої допомоги згідно умов п.п.1-2 даного додатку сплачується замовником адвокату протягом десяти банківських днів з дня набрання рішенням у справі законної сили.

Із копії акту №2 приймання-передачі правничої допомоги від 21 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги №29-01/24 від 29 січня 2024 року та звіту про витрачений час на надання правничої допомоги та супутніх витрат вбачається, що адвокатом Григоренком А.О. надано ОСОБА_3 наступні послуги професійної правничої допомоги: підготовка та подання адвокатський запитів до приватного виконавця, ТОВ «Смарт Фінанс», АТ «Банк Форвард», Київського державного нотаріального архіву, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - 2 години вартістю 4000 грн.; підготовка та подання позовної заяви - 3 години вартістю 6000 грн.; підготовка та подання заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції - 0,25 години вартістю 500 грн.; підготовка та подання заяви про подання доказів витрат на правничу допомогу адвоката - 5 днів з дня ухвалення рішення 0,25 години вартістю 500 грн.; підготовка та подання заяви про залучення третьої особи - 0,25 години вартістю 1000 грн.; підготовка та подання клопотання про доручення доказів - 1 година вартістю 2000 грн.; забезпечення судового представництва при розгляді справи - 5 годин вартістю 12500 грн.

Представник відповідача в обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначив, що оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмету спору щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішення справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження, сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26500 грн. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром, стягнутою судом першої інстанції з ТОВ «Смартфінанс» суми правової допомоги у розмірі 3000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи інтереси ОСОБА_3 представляв адвокат Григоренко А.О. на підставі договору про надання правової допомоги №29-01/24 від 29 січня 2024 року, останнім була підготовлена позовна заява.

По справі було проведено 4 судові засідання, а саме: 16 квітня 2024 року, 26 квітня 2024 року, 13 травня 2024 року, 20 травня 2024 року, в яких приймав участь представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

Також, з матеріалів справи вбачається, що представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 були підготовлені та подані запити до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелкін Т.Л., ТОВ «Смарт Фінанс», АТ «Банк Форвард», Київського державного нотаріального архіву, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Беручи до уваги заперечення відповідача, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи, обсяг та час необхідного для виконання адвокатом Григоренко А.О., який надавав професійну правничу допомогу ОСОБА_3 , робіт, що пролягали у підготовці позовної заяви, її обсягу; підготовку запитів; участь у судових засіданнях, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з ТОВ «Смарт Фінанс» на користь позивача до 8000 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутої з ТОВ «Смартфінанс» на користь ОСОБА_4 суми витрат на професійну правничу допомогу з 3000 грн. до 8000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року змінити, збільшивши стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 3000 грн. до 8000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий:

Судді: