Справа № 302/1342/24
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

з участю секретаря судового засідання Липей В.В.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гренджа В.Ю., до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

13.09.2024 року представниця позивача звернулася в його інтересах до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 належало на праві приватної власності нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0504 га, кадастровий номер ділянки :09:003:043, яка розташована в АДРЕСА_1 », виділені під будівництво та обслуговування житлового будинку, зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 016057, виданого Пилипецькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області 18.10.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 240, та земельна ділянка в урочищі «Осовня», площею 0,8800 га, передана для ведення особистого селянського господарства (пайова земля), вказана в Державному акті серії ІІІ-ЗК № 002034 виданому 29.07.1993 року зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1375№22. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вищенаведене нерухоме майно померлої. За життя ОСОБА_2 заповітного розпорядження не склала. На час смерті ОСОБА_2 , разом з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - син померлої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - невістка померлої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - внучка померлої, ніхто інший не проживав та не був зареєстрований. Чоловік ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . За цих підстав спадкове майно померлої ОСОБА_2 не є спірним. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої матері ОСОБА_2 . Однак, незважаючи, на той факт, що спадкове майно померлої ОСОБА_2 не є спірним, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину до майна померлої матері, приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю.М., на вимогу ОСОБА_1 , виніс 23.08.2024 року за вих. № 173/02-31 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, до майна померлої, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 на земельні ділянки загальною площею 0,8800 га, що знаходяться на території Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, урочище «Осовня», цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з неможливістю встановити належність Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 002034, виданого Пилипецькою сільською радою Міжгірського району 29 липня 1993 року, яким підтверджується право власності на зазначені земельні ділянки, саме ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на момент смерті була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , із-за суттєвих розбіжностей у документах поданих спадкоємцем. Ці розбіжності полягають в тому, що Державному акті серії ІІІ-ЗК № 002034 на право приватної власності на землю, виданого за життя матері позивача - ОСОБА_2 , вказано адресу проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , тоді як слід було зазначити правильно АДРЕСА_3 ), а також неправильно зазначено рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого було видано цей Державний акт, зокрема в Державному акті вказано, що він виданий на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Пилипецької сільської ради народних депутатів від 27 листопада 2001 року, тоді як слід було вказати рішення 15 сесії 23 скликання Пилипецької сільської ради народних депутатів від 14 серпня 2000 року. Дата видачі державного акту 29 липня 1993 року, тоді як вірно слід було вказати «29 липня 2003 року», при внесенні дати посадова особа голова сільської ради не зробив виправлення щодо вже надрукованих цифр в державному акті «199__ р.», записавши тільки цифру «3». Право приватної власності померлої ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,88 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пилипецької с/ради, ур. «Осовня», ніким не оспорюється. На даний час земельна ділянка використовується за цільовим призначенням спадкоємцем ОСОБА_1 , а саме з дня смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 і по теперішній час. Враховуючи вищенаведене, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку - площею 0,8800 га, яка знаходиться в урочищі «Осовня», на території Пилипецької сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка була передана у приватну власність за життя померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 .

Винесені в справі процесуальні рішення

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.09.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позиції сторін за змістом процесуальних заяв

Позивач та його представниця-адвокат Гренджа В.Ю. на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилися, однак остання подала суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності з позицією підтримки позову.

Відповідач Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області в особі сільського голови на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглянути без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов ОСОБА_1 задовольнити, виходячи з такого.

Встановлені судом обставини

Мати позивача, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років в селі Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації смертей 27.05.2010 року виконкомом Пилипецької сільради Міжгірського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис №15, що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Батько позивача, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно мешкала в АДРЕСА_1 , разом з нею на момент її смерті постійно проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - невістка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - внучка, що підтверджується довідкою Пилипецької сільської ради від 24.05.2021 року за № 665.

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. №100/01-30 від 03.06.2024 року, згідно матеріалів спадкової справи 69/2021, яка заведена 30.07.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцем, який прийняв спадщину за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1926 р.н.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 02.12.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю.М. (спадкова справа №69-2021) та зареєстровано в реєстрі за №1908, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 84,4 кв.м., житловою площею 37,53 кв.м., опис об`єкта нерухомого майна: під літерою «Б» - літня кухня, під літерою «В» - сарай, під літерою «Г» - сарай. Державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведено приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю.М., 22.11.2021 року, номер запису про право власності: 45282000, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120. Право власності на житловий будинок підлягає державній реєстрації.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 27.01.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , 1926 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю.М. (спадкова справа №69-2021) та зареєстровано в реєстрі за №236, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0504 га., яка розташована в АДРЕСА_1 ", цільове призначення - 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - :09:003:0043, яка належала померлій ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК N 016057 виданого Пилипецькою сільською радою Міжгірського району Закарпатської області 18 жовтня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за N 240.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2024 року №173/02-31 приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. вбачається, що на випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіт не складала; спадщину ОСОБА_1 прийняв шляхом постійного спільного проживання разом з померлою на день її смерті; ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався; у спадкоємця наявний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК N 002034 виданий Пилипецькою сільською радою Міжгірського району 29 липня 1993 року на ім`я ОСОБА_2 , однак місце проживання ОСОБА_2 , на ім`я якої видано зазначений вище Державний акт на право приватної власності на землю, зазначено в АДРЕСА_2 , документів, які б підтверджували що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент видачі державного акта проживала в селі Розтока, Хустського району Закарпатської області, спадкоємцем надано не було, а згідно відомостей наявних у спадковій справі померла ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 ; також зазначений вище Державний акт на право приватної власності на землю виданий 29 липня 1993 року, але рішення сільської ради, на підставі якого передано земельну ділянку у власність, яке вказано у зазначеному акті, прийнято на 15 сесії 23 скликання Пилипецької сільської ради від 27 листопада 2001 року. Виходячи з викладеного, приватний нотаріус постановив відмовити у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,8800 га., що знаходиться на території Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, оскільки неможливо встановити належність Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК N 002034 виданого Пилипецькою сільською радою Міжгірського району 29 липня 1993 року, яким підтверджується право власності на зазначену земельну ділянку, саме ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент смерті була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , а також наявності суттєвих розбіжностей у документах поданих спадкоємцем, для встановлення належності правоустановчого документу спадкодавцю.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №002034 від 29.07.1993 року ОСОБА_2 , яка мешкає в АДРЕСА_2 , на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Пилипецької сільради від 27.11.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,8800 га в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Пилипецької сільради в ур. «Осовня»; землю передано для ведення особистого селянського господарства; цей акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1375№22.

Згідно з витягом архівної копії №89/01-24 від 27.05.2024 року Пилипецька сільська рада Міжгірського району 15 сесії ХХІІІ скликання прийняла рішення №128 від 14.08.2000 року «Про виділення в натурі земельної частки/пай та передачу їх у приватну власність громадянам», за яким вирішила виділити в натурі земельну частку/пай громадянам згідно земельних сертифікатів для ведення індивідуального підсобного господарства з вказівкою, що список громадян додається. Крім того, з витягу архівної копії вбачається, що ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_4 , зазначена у додатку до рішення №128 від 14.08.2000 року.

Згідно з довідкою Пилипецької сільради Хустського району Закарпатської області від 06.09.2024 року №911 житловий будинок в АДРЕСА_4 у зв`язку з зміною нумерації було перенумеровано на № 297.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до норм ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України передбачено:

- право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

- У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

- Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_2 , 1926 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіт не складала; спадщину за її майном прийняв ОСОБА_1 шляхом постійного спільного проживання разом з померлою на день її смерті; ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. У ОСОБА_1 наявний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК N 002034 виданий Пилипецькою сільською радою Міжгірського району 29 липня 1993 року на ім`я ОСОБА_2 , однак місце проживання ОСОБА_2 , на ім`я якої видано зазначений вище Державний акт на право приватної власності на землю, зазначено в АДРЕСА_2 ( у матеріалах спадкової справи наявні відомості, що така проживала в АДРЕСА_1 ). Також зазначений вище Державний акт на право приватної власності на землю виданий 29 липня 1993 року, але рішення сільської ради, на підставі якого передано земельну ділянку у власність, яке вказано у зазначеному акті, прийнято на 15 сесії 23 скликання Пилипецької сільської ради від 27 листопада 2001 року натомість з архівного витягу вбачається, що це рішення прийнято 14 серпня 2000 року та земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_4 . При цьому згідно з довідкою від 06.09.2024 року №911 житловий будинок в АДРЕСА_4 у зв`язку з зміною нумерації було перенумеровано на № 297.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2024 року №173/02-31 приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М приватний нотаріус відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,8800 га., що знаходиться на території Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, оскільки неможливо встановити належність Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК N 002034 виданого Пилипецькою сільською радою Міжгірського району 29 липня 1993 року, яким підтверджується право власності на зазначену земельну ділянку, саме ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент смерті була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , а також наявності суттєвих розбіжностей у документах поданих спадкоємцем, для встановлення належності правоустановчого документу спадкодавцю.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину і ця постанова унеможливлює оформлення ним спадщини у позасудовому порядку. Натомість причина відмови по суті пов`язана з описками, які допустила посадова особа при заповненні Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК N 002034, що позбавляє позивача належним чином оформити спадщину на земельну ділянку.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, при цьому визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Розподіл судових витрат між сторонами

Суд враховує те, що позивач за подання позову сплатив судовий збір в сумі 2396 грн 53 коп та ту обставину, що відповідач визнав позов до розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищенаведене, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить грошову суму 1198 грн 27 коп.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканцем АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги, право власності на земельну ділянку - площею 0,8800 га, яка знаходиться в урочищі «Осовня», на території Пилипецької сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка була передана у приватну власність за життя померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі рішення від 14.08.2000 року за № 128, 15 сесії 23 скликання Пилипецької сільської ради Міжгірського району «Про виділення в натурі земельної частки (пай) та передачу їх у приватну власність громадянам», та згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 002034.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить суму 1198 грн 27 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Рішення складено 07.10.2024.

Суддя: В. П. Кривка