Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1537/24
Провадження № 2/711/918/24
04 жовтня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання - Кофанової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав,-
22.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив позбавити батьківських прав громадянку КНР ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її неповнолітньої дитини - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2014 ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою КНР ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З початку шлюбних відносин та після народження сина позивач та відповідачка проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, в кінці 2015 року відповідачка повернулася до КНР та протягом 2015-2017 років приїжджала в Україну декілька разів для вирішення питань з Державною міграційною службою та отримання посвідки на постійне проживання, яку вона отримала 13.03.2017. З жовтня 2017 року ОСОБА_2 не виходить на зв`язок та жодним чином не бере участі у вихованні сина. У зв`язку із наведеними обставинами у липні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу та 08.12.2021 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі за №711/4140/21 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Також, у зв`язку із тим, що син ОСОБА_3 проживає із позивачем, він звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини та 13.06.2023 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/587/23 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час відповідачка жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не виконує жодні обов`язки покладені на неї як на матір, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про неї, тому позивач вважає, що існують підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.03.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2024 витребувано в Органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянку Китайської народної Республіки ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина громадянина України ОСОБА_3
15.07.2024 представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради надано висновок про неможливість визначити доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від його представника - адвоката Заінковської В.В. надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради за довіреністю Молчанович Н.О. у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду.
ПредставникІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено, щоОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.06.2015.
Малолітній син сторін проживає разом із батьком - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18.03.2023. Місце проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2023 по справі № 711/587/23.
Згідно характеристики наданої 02.02.2024 Черкаським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей спортивного профілю № 34», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в 3-а класі Черкаського НВК №34. Дитини виховується в неповній сім`ї (виховує батько). Мати учня проживає в Китаї , участі у вихованні сина не бере. Дитину виховує батько, який приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчальними досягненнями, шкільними захопленнями ОСОБА_3 . Батько учня постійно підтримує контакт з класним керівником, відвідує виховні заходи.
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989.
Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в статті 27 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991.
За змістом статті 150 СК України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною 2, 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Тобто, ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
В даному випадку, з наданих суду доказів достовірно встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_3 , а саме не цікавиться його життям, не займається його вихованням, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а також не забезпечує необхідного утримання. Жодних перешкод у належному виконанні батьківських обов`язків відповідачці не чиниться. Така поведінка матері є незмінною тривалий час.
На думку суду, вищеописана поведінка матері негативно впливає на розвиток дитини, оскільки вона свідомо позбавила дитину своєї уваги, піклування тощо.
Таким чином, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів дитини, задовольнити позовні вимоги та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
Відповідно до вимог частини 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
На підставі викладеного, керуючись п. 15,16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164 СК України, ст. 4, 13, 81, 235, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити громадянку Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова