Справа № 216/3253/24
провадження №2/216/1853/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 м. Кривого Рогу, в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності є власником 4/8 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька. Іншими співвласниками будинку є відповідачі у частках 3/8 і 1/8 відповідно. Фактично спірний будинок зведений та поділений на дві частини, кожні 4/8 частки мають свій власний ізольований вхід, особисту кухню, спальні, коридори, однак реєстрація права власності була проведення саме за правом спільної часткової власності. Співвласники уже тривалий час не користуються своєю частиною житлового будинку, надвірними будівлями та спорудами, не доглядають за домоволодінням, тому їхня частина будинку знаходиться в аварійному стані. Враховуючи вищевикладене, позивач бажає припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши із спільної часткової власності 4/8 частки, загальною площею 89,2 кв.м., з господарчими та побутовими будівлями: глинобитна літня кухня-сарай В, деревяна вбиральня К, огорожа № 1, ворота № 2, огорожа № 4, водо колонка І, а саме приміщення в житловому будинку «А-1»: 3-2 житловою площею 4,5 кв.м., 3-3 житловою площею 15,3 кв.м., 3-4 кухня площею 7,7 кв.м., 3-1 коридор площею 4,3 кв.м., загальна площа приміщень становить 31,8 кв.м., житлова площа 19,8 кв.м., сарай В, що належить ОСОБА_1 в окрему цілу частку домоволодіння.

Ухвалою суду від 14.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

02.09.2024 року від позивача на адресу суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.08.2024 року.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їхню відсутність, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що, позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 4/8 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР від 10.02.2016 року, домоволодіння АДРЕСА_1 складається із наступного: житловий будинок літ. «А-1», гараж літ «И», літня кухня-сарай літ «В», вбиральна літ. «К», водоколонка І, огорожа 1,3, ворота №2.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М., ОСОБА_1 успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 4/8 часток глинобитного житлового будинку А-1 житловою площею 61,4 кв.м., загальною площею 89,2 кв.м. з господарчими та побутовими будівлями: глинобитна літня кухня-сарай В, дерев`яна вбиральня К, огорожа №1, ворота № 2, огорожа № 4, водоколонка І, а саме приміщення в житловому будинку «А-1»: 3-2 житловою площею 4,5 кв.м.,3-3 житловою площею 15,3 кв.м., 3-4 кухня площею 7,7 кв.м., 3-1 коридор площею 4,3 кв.м., загальна площа приміщень становить 31,8 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., сарай В, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_2 (відповідач 1) 3/8 частки, і ОСОБА_3 (відповідач 2) 1/8 частки.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, не заперечували проти припинення права спільної часткової власності та виділу позивачу її частки.

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 юридично є одним цілісним об`єктом.

Згідно висновку експерта № 39/24 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що технічна можливість виділу 4/8 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , в окрему цілу частку існує, оскільки згідно наданого на дослідження технічного паспорту, виготовленого станом на 10.02.2016, житловий будинок літ. «А-1» фактично вже розділений на три окремі квартири; у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 19.02.2016 встановлений порядок користування 4/8 частки ОСОБА_1 . В окрему цілу частину власника ОСОБА_1 пропонується виділити: 1) в житловому будинку літ. «А-1» (загальна площа 31,8 кв.м., житлова площа 19,8 кв.м.): приміщення №3-2 житловою площею 4,5 кв.м., приміщення №3-3 житловою площею 15,3 кв.м., приміщення №3-4 кухня площею 7,7 кв.м., приміщення № 3-1 коридор площею 4,3 кв.м.; 2) сарай В.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2ст. 318 ЦК України).

Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У постанові Верховного Суду України від 03квітня 2013 року в справі №6-12цс13 зроблено висновок,що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що реалізація права співвласника щодо виділу належної позивачеві 4/8 частки в будинку не порушить прав інших співвласників, оскільки запропонований варіант виділу здійснено відповідно до чинного законодавства, частка позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно, є відокремленою та може бути виділена в натурі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись ст.,ст.10, 264, 265, 280-283 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши із спільної часткової власності як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою в приватну власність ОСОБА_1 належні їй 4/8 часток глинобитного житлового будинку А-1 житловою площею 61,4 кв.м., загальною площею 89,2 кв.м. з господарчими та побутовими будівлями: глинобитна літня кухня-сарай В, дерев`яна вбиральня К, огорожа №1, ворота № 2, огорожа № 4, водоколонка І, а саме приміщення в житловому будинку «А-1»: 3-2 житловою площею 4,5 кв.м.,3-3 житловою площею 15,3 кв.м., 3-4 кухня площею 7,7 кв.м., 3-1 коридор площею 4,3 кв.м., загальна площа приміщень становить 31,8 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., сарай В.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.М.Чирський