Справа №345/4962/24
Провадження № 2/345/1262/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б., за участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Кобзана Романа Мироновича, до ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю по АДРЕСА_1 більше 5-ти років до дня її смерті.

Позивач та його представник адвокат Кобзан Р.М. в судове засідання не з`явилася, однак адвокат Кобзан Р.М. подав до суду заяву, згідно якої просить суд справу слухати без їхньої з позивачем участі, заяву разом з позивачем підтримують і просять її задоволити.

У судове засідання відповідач не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої щодо позовні вимоги визнає повністю, також підтвердив, що його брат фактично від народження проживав із батьком ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_3 . Так як їхня мати ОСОБА_5 померла у 1968 р., коли вони були малолітніми. Тому фактично друга дружина їхнього батька ОСОБА_3 стала їхньою мамою і не рідна до них. Тому з позовом повністю згідний та просить справу слухати в його відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, його представника та відповідача.

В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Батько позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одружився із ОСОБА_6 , оскільки на цей час був вдівцем, так як його дружина, а для позивача мати ОСОБА_5 померла як йому було тільки 3 місяці у 1968 році, а старшому брату, відповідачу по справі ОСОБА_2 було 7 років .

Після одруження дружина батька взяла прізвище ОСОБА_7 і почала проживати з позивачем та відповідачем як законна дружина батька позивача.

З того часу вона стала їхньою з відповідачем по справі другою мамою /мачухою/, з якою вони проживали як повноцінна сім`я, доглядала їх неповнолітніх.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_4 , провівши його похорони позивач дальше продовжував проживати разом і ОСОБА_3 , так я вона вже була похилого віку у віці 84 роки, та не могла сама себе обслуговувати.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає ОСОБА_8 , провівши її похорони позивач продовжував дальше проживати та доглядати будинковолодіння в якому проживали його батьки.

На час смерті ОСОБА_3 у її володінні перебували дві земельні ділянки /пай/ для ведення товарного с/г виробництва , що підтверджується державними актами на земельні ділянки.

З цього приводу позивач у 6-ти місячний строк звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , так як її чоловік, а батько позивача ОСОБА_4 помер до відкриття спадщини.

З цього приводу 20.07.2024 року нотаріусом була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та вивчивши подані позивачем документи, нотаріусом було встановлено, що ОСОБА_3 не є рідною позивачу матір`ю, а тільки дружиною його батька, хоча.

Проте нотаріусом було відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , хоча позивач стверджував, що вони проживали однією сім`єю, але з відмови нотаріуса слідує, що такі особи можуть бути спадкоємцями у 4-ру черги спадкування, якщо підтвердять такий факт юридичним способом .

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом документально встановлено, що факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 підтверджується випискою із по господарської книги с. Мислів, т.3 за 1971-1973р.р., де вказаний2 список членів сім`ї і відношення їх до голови сім`ї ОСОБА_4 , де вказана його дружина ОСОБА_3 та позивач з відповідачем, як сини, що видно із довідки Ріпянського старостинського округу від 06.08.2024 р. № 57; актом про проживання особи без реєстрації місця проживання складеного 15.08.2024 р. старостою Ріпянського старостинського округу щодо встановлення фактичного проживання позивача з 2019 року по день смерті ОСОБА_3 разом в одному будинковолодінні; похованням ОСОБА_3 , шляхом придбання похоронних матеріалів, після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявністю оригіналів державних актів на земельні ділянки видані на ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що позивачу необхідно встановити факт постійного спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з ОСОБА_3 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявників юридичні наслідки, від яких залежать їх майнові права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 264, 265, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Кобзана Романа Мироновича, до ОСОБА_2 , про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю задоволити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю по АДРЕСА_1 , більше 5-ти років до дня її смерті.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 03.10.2024.

Головуючий: