КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ФОП ОСОБА_1 в якому просила:

- стягнути з відповідача на її користь збитки у розмірі 92114, 00 грн.;

- стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 05.06.2021 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір №050621 на виконання робіт з буріння та монтажу свердловини для води на прибудинковій ділянці позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору вартість таких робіт склала 92114,00 грн., які були сплачені позивачем у повному обсязі.

Відповідачем були виконані роботи та передано позивачу результати таких робіт 07.06.2021, про що сторонами було підписано відповідний акт виконаних робіт до договору від 05.06.2022 №050621.

Проте, на початку червня 2022 року позивачем було виявлено, що у свердловині майже відсутня вода, у свердловину почали потрапляти грунтові води, і, як наслідок, вона почала руйнуватись. Дані обставини змусили неодноразово звертатись до відповідача з проханням усунути недоліки, однак в порядку ведення перемовин відповідач ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань.

При цьому, недоліки виконаних робіт за договором та невідповідність свердловини характеристикам паспорту свердловини, підтверджуються Гідрогеологічним висновком від 16.03.2023 року.

Таким чином, окрім понесених збитків у розмірі 92114,00 грн., що були сплачені відповідачу за неякісно виконані роботи, позивач вимушена була додатково витратити грошові кошти на буріння нової свердловини у розмірі 268670,00 грн.

Крім того, позивач зазначав, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральних та душевних страждань у зв`язку з неможливістю забезпечити прибудинкову територію водою більш ніж протягом року, неможливістю усунути недоліки у роботі пробуреної свердловини, неможливістю повернути грошові кошти, а також необхідності відкладання протягом року коштів для пробурення нової робочої свердловини, що тепер значно більше коштує, аніж у 2021 році. Вказані обставини порушують звичайний режим життя позивача, що спричиняє моральні переживання, а отже моральну шкоду позивач оцінив у сумі 40000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 92114,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 83-90).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачем було приховано від суду те, що ним самостійно без повідомлення та погодження з ФОП ОСОБА_1 замінив насос у свердловині, яка була змонтована останнім за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснено низку незрозумілих ремонтних робіт.

Також, позивач приховав від суду те, що відповідач реагував на її звернення, особисто прибув щодо вирішення питання, однак відмовив у проведенні безкоштовного ремонту у зв`язку із порушенням позивачем умов гарантії.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що наданий позивачем гідрогеологічний висновок від 16.02.2023 № 820/23-к не є висновком експертизи у розумінні ЦПК України та законодавства про захист прав споживачів та не є належним та допустимим доказом вини відповідача/порушення відповідачем зобов`язань.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26.07.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.06.2021 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір №050621 на виконання робіт з буріння та монтажу свердловини для води на прибудитнковій ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Фактичний кошторис, зокрема загальна ціна робіт і матеріалів за договором були узгоджені сторонами за результатами виконання відповідачем роботи, про що було підписано додаток №1 від 07.06.2021 до договору.

Згідно п. 2.4 додатку №1 до договору вартість робіт складає 92114, 00 грн.

Відповідно до п. 3 додатку №1 до договору гарантія на свердловину становить 3 роки.

На виконання робіт сторонами було підписано акт виконаних робіт №050621 від 05.06.2021 року (а.с. 13), а також було складено паспорт свердловини від 07.06.2021 року (а.с. 14).

Згідно гідрогеологічного висновку від 16.02.2023 року №820/23-к складеного за результатами обстеження свердловини №1 ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , встановлено, що свердловина №1 не відповідає паспорту від 07.06.2021 року (а.с. 25).

Як вбачається з листа від 01.09.2022 року направленого на адресу ФОП ОСОБА_1 , позивач просив усунути недоліки у виконаній роботі у розумний строк або відшкодувати завдані збитки з усуненням недоліків виконаної роботи своїми силами чи із залученням третіх осіб (а.с. 19).

Окрім цього, від представника позивача ОСОБА_3 на адресу відповідача направлено вимогу від 16.09.2022 року №16-09/22/1 про усунення недоліків результатів виконаних робіт за договором від 05.06.2021 №050621 (а.с. 20-21).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, вказані звернення залишилися без задоволення.

29.08.2022 року між ТОВ «Укрбурмаш» та ОСОБА_2 було укладено договір «02/08/2022, відповідно до п. 1.1. якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати комплекс робіт по бурінню свердловини на воду, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Пунктом 2.2 вказаного договору, визначено орієнтовну вартість буріння свердловини в розмірі 208000, 00 грн.

Згідно кошторису на буріння свердловини та будівництво станції першого підйому 4(м/год)/30м напор до договору від 2022 року, варість виконаних робіт становить 268670, 00 грн.

На виконання робіт ТОВ «Укрбурмаш» складено паспорт експлуатаційної свердловлину на воду та сторонами підписано здачі-прийняття робіт №02/08 (а.с. 28, 29).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що відповідачем допущено істотні недоліки у роботі за договором з його вини, які взагалі не можуть бути усунені, у зв`язку з чим наявні підстави для відшкодування збитків у розмірі суми коштів, що були сплачені відповідачу за роботу у розмірі 92114,00 грн.

Так, згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Як передбачено ст. 857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно зі ст. 858 ЦК України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Відповідно до ст. 859 ЦК України якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку.Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Як передбачено ст. 860 ЦК України, перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду.

До обчислення гарантійного строку за договором підряду застосовуються положення статті 676 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 865 ЦК України визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків.

У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Вимога про безоплатне усунення недоліків роботи, виконаної за договором побутового підряду, які можуть становити небезпеку для життя або здоров`я замовника та інших осіб, може бути пред`явлена замовником або його правонаступником протягом десяти років з моменту прийняття роботи, якщо у встановленому законом порядку не передбачені більш тривалі строки (строки служби). Така вимога може бути пред`явлена незалежно від того, коли виявлено ці недоліки, у тому числі й при виявленні їх після закінчення гарантійного строку.

У разі невиконання підрядником цієї вимоги замовник має право протягом цього ж строку вимагати повернення частини ціни, сплаченої за роботу, або відшкодування його витрат на усунення недоліків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частинами 1, 2 статті 7 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором.

Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами чи договором.

Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Гарантійні зобов`язання у будь-якому випадку включають також будь-які зобов`язання виробника (виконавця) або продавця, передбачені рекламою.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем (ст. 1210 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, встановивши, що після прийняття позивачем згідно акту виконаних ФОП ОСОБА_1 робіт в процесі експлуатації свердловини виявлено недоліки, що мало місце в межах гарантійного строку обумовленого на виконання робіт з буріння та монтажу свердловини для води та визначеного додатком №1 до договору, а також те, що відповідач на вимогу позивача від 16.09.2022 протягом розумного строку не відреагував та недоліки не усунув, суд першої інстанції, врахувавши Гідрогеологічний висновок від 16.02.2023 за № 820/23к, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок неякісно проведених робіт з буріння та монтажу свердловини для води, 92114,00 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки визначаючи розмір такої шкоди, суд першої інстанції, керуючись при цьому положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України та ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яка зазнав позивач, та, виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості, прийшов до цілком правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Посилання апелянта на те, що Гідрогеологічний висновок від 16.02.2023 є неналежним доказом на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог, колегія суддів відхиляє, адже поданий до суду висновок відповідає вимогам чинного законодавства та є належним та допустимим доказом того, що свердловина № 1 не відповідає паспорту від 07.06.2021. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Також, слід зауважити, що відповідач не був позбавлений права на подання до суду доказів, які б свідчили про інший (більший чи менший) розмір спричинених збитків, але таким правом не скористався.

Щодо тверджень апелянта про те, що він надсилав письмову відповідь від 30.09.2022 на звернення представника позивача, слід зазначити, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції у матеріалах справи були відсутні відповідні докази на підтвердження вказаних обставин.

При цьому, оскільки відповідач, долучаючи до апеляційної скарги копію письмової відповіді від 30.09.2022 та докази її направлення позивачу, тобто нові докази, які не були досліджені судом першої інстанції, жодним чином не обґрунтував неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова