справа № 489/8330/23 провадження №2-о/489/33/24
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коростієнко Н.С.,

в присутності:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

встановив:

У грудні 2023 року заявник ОСОБА_1 , через представника адвоката Абакумова С.М., звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт її постійного проживання разом ОСОБА_2 станом на 16.03.2016 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як на підставу заявлених вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли по частці ОСОБА_4 за заповітом та син спадкодавиці ОСОБА_2 (фактично прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину не отримав).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, після смерті відкрилася спадщина на частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які він фактично успадкував після смерті ОСОБА_3 .

Єдиним спадкоємцем після ОСОБА_2 є його донька - ОСОБА_5 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з спадкодавцем, але не була зареєстрована.

06.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з питанням прийняття спадщини та отримала роз`яснення № 132/01-16, в якому зазначено, що нотаріус не може видати свідоцтво про спадщину так як не надано документів про постійне її проживання з спадкодавцем.

Посилаючись на наведені обставини заявник звернулася до суду із заявою про встановлення вказаного факту, який необхідний для реалізації нею спадкових прав після смерті батька.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник Миколаївської міської ради Захарова А.Ю. у заяві від 03.01.2024. поданої через систему «Електронний суд», просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника міської ради та прийняти рішення за наявними у справі матеріалами та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Вислухавши заявника та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_2 , частку якого в порядку спадкування за заповітом прийняла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. 11.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 941.

Інша частка була фактично прийнята ОСОБА_2 , який був зареєстрований та проживав разом із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка була його матір`ю, за адресою спадкового майна: АДРЕСА_1 та, як пояснила заявник, мав другу групу інвалідності, тобто право на обов`язкову частку у спадщині.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 107 та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11.11.1981 заявник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Зміна прізвища заявника на « ОСОБА_8 » підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.08.2009.

Як зазначає заявник та пояснила в судовому засіданні вона зареєстрована разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 з 2017 року (підтверджується даними її паспорту), а за вказаною адресою проживає з 2008 року. Після того, як в батька ОСОБА_2 стався перший інсульт. З цього часу вона постійно піклувалася про батька, доглядала його, оскільки він потребував сторонньої допомоги, купувала ліки, їжу тощо, оскільки інших рідних в нього не було, а з її матір`ю він був розлучений.

Вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (мати заявниці).

Свідок ОСОБА_4 також пояснила, що заповіт було складено на неї на все майно, але так як син спадкодавиці був інвалідом і проживав разом із своєю матір`ю та мав право на обов`язкову частку, то їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна. Також зазначила, що її донька ОСОБА_1 є диною донькою померлого та задовго до смерті останнього вселилася в будинок своєї бабусі, в якому мешкає по теперішній час. Вона здійснила поховання свого батька, догляд якого здійснювала та проживання з ним однією сім`єю з своїми дітьми та чоловіком.

Пояснення свідка ОСОБА_4 узгоджуються з поясненнями заявника та інших допитаних судом свідків.

У ході розгляду справи встановлено, що 06.11.2023 заявник звернулася до приватного нотаріуса Савченка І.М. із заявою про оформлення спадщини, але роз`ясненням від 06.11.2023 № 1.32/01-16 їй було відмовлено так як вона в установлений строк не подала заяви про прийняття спадщини та не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно відповіді приватного нотаріуса від 04.04.2024 № 49/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася.

Метою встановлення факту постійного проживання заявника із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини заявнику необхідне для подальшого вчинення передбачених дій з оформлення спадкових прав в порядку, передбаченому законодавством.

Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи вставні обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеним факт проживання заявника із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а також неможливість заявника, як єдиного спадкоємця, яка фактично прийняла спадщину, в досудовому порядку оформити спадкові права на частку нерухомого майна, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати з розглядом справи покласти на заявника.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

заявнику: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Миколаївська міська рада, код ЄДРПОУ -26565573, місцезнаходження м.Миколаїв, вул.Адмірльська, 20.

Повний текст судового рішення складено 08.10.2024.

Суддя І.В.Коваленко