Справа №442/7526/24
Провадження №2/442/1777/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу № 442/7526/24 в порядку загального позовного провадження за позовом № 442/7526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Миколаївської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 06.10.2012 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2454, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 , та визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.10.2012 між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачкою у них не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, і подальше перебування у такому шлюбі суперечить їх інтересам. У шлюбі у них народилися: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення шлюбних відносин між сторонами їх діти залишилися проживати з позивачем, який самостійно займається їх вихованням та утриманням, оскільки позивачка не цікавиться життям дітей, здоров`ям та розвитком, тобто повністю самоусунулася від виховання синів.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження на 25.09.2024.

25.09.2024 позивачем подано заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності та про доручення до справи письмових доказів.

25.09.2024 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому позов визнає, проти його задоволення не заперечила. Вказала, що від початку шлюбу, вони підтримували теплі та дружні стосунки. Проте, з часом чоловік значно зменшив спілкування зі нею, особливо після народження другої дитини, зосередивши свою увагу виключно на вихованні старшого сина. Його вимоги до неї, як до домогосподарки, стали надмірними та невиправданими, що призвело до зменшення їх спілкування та віддалення у відносинах. Ця зміна в динаміці подружнього життя стала перешкодою для підтримання здорових та збалансованих сімейних стосунків, що, у свою чергу, вплинуло на загальний стан їх шлюбу. Старший син проживає разом з батьком, вона часто йому телефонує та спілкується з ним, він забезпечений усім необхідним для нормального розвитку навчання та виховання. Однак, молодший син проживає разом нею та перебуває а її утриманні. Після того, як стало відомо про подання позову чоловіком до суду, вони узгодили те, що дітей поділять та старший син у зв`язку з більшою прихильністю до батька, залишається проживати з ним, а зі нею відповідно молодша дитина.

Ухвалою від 25.09.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 03.10.2024.

В судове засідання позивач та його представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задоволити, з підстав викладених у ньому.

Відповідачка до суду не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково. Разом з тим, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності, при прийнятті рішення поклалася на думку суду.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.10.2012 уклали шлюб, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2454, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у них народилися: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ), та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Згідно з Актом обстеження умов проживання від 19.09.2024, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований разом із синами: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , діти забезпечені усім необхідним для проживання та розвитку. Мати дітей за цією адресою не проживає.

З довідки, виданої ПП «Персона-Люкс Дент», вбачається, що дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить стоматологічне лікування в ПП «Персона-Люкс Дент». На заплановані візити лікаря-стоматолога дитина ОСОБА_3 з`являється у супроводі батька ОСОБА_1 . Вартість лікування оплачує ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 надала письмові пояснення, в яких ствердила, що є сестрою ОСОБА_1 , який самостійно виховує, утримує і забезпечує життя сина ОСОБА_6 . Його дружина ОСОБА_7 абсолютно не цікавиться дитиною та не бере участі у її вихованні.

Відповідно до Висновку психолога за результатами психологічного дослідження № 89 на даний час ОСОБА_6 має гарний всебічний розвиток, батько робить усе можливе для задоволення матеріальних, інтелектуальних і духовних потреб хлопця, дитина в сім`ї оточена піклуванням і любов`ю. За обставин, які склалися, у першу чергу потрібно враховувати інтереси дитини, а також осіб, які безпосередньо нею опікуються. Виходячи з отриманої під час консультування інформації і керуючись науковими засадами вікової, педагогічної, медичної психології, психології особистості і психології сім`ї, рекомендується, з метою збереження ментального здоров`я ОСОБА_6 , запобігання психологічній травматизації, виникненню в малолітньої дитини невротичних розладів і деформацій особистості, яка перебуває на стадії формування, визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , на користь батька, ОСОБА_1 .

Таким чином під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, їх син ОСОБА_6 проживає разом з батьком, який займається його вихованням та утриманням, син Ростислав проживає з матір`ю, а тому враховуючи вищенаведене, часткове визнання позову та інтереси дітей сторін суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком за адресою місця реєстрації останнього.

Разом з тим слід визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд ухвалив:

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 06.10.2012 та зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2454, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .

Визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2024.

Суддя Нагірна О.Б.