Справа 206/2042/23
Провадження 2/206/42/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

секретар судового засідання Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за участі представників:

позивача, адвоката Ганжи М.Г.,

відповідача, адвоката Єрмолаєвої Я.І.,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2023 року від представника позивача засобами поштового зв`язку до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена позовна заява. В прохальній частині позову представник позивача просить суд з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради заборгованість за теплопостачання в розмірі 8070,43 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради посилалося на те, що між позивачем та ОСОБА_2 , від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності, діяла ОСОБА_3 , укладений 06 травня 2019 року договір № 070040 про постачання теплової енергії до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із невиконанням відповідачем покладеного договором обов`язку із оплати послуг з постачання теплової енергії впродовж опалювальних сезонів 2021-2022 років виникла заборгованість у розмірі 33780,15 грн. Відповідачу було направлено досудову вимогу на суму 33780,15 грн. та акт звірки взаємних розрахунків від 01 листопада 2022 року, Однак, обов`язок зі звіряння відповідачем не виконано, жодної відповіді не надано, заборгованість станом на дату подання позовної заяви не погашено. Також позивачем нараховані передбачені ст. 625 ЦК України фінансові санкції: 3% річних у розмірі 958,30 грн., інфляційні втрати у розмірі 7821,11 грн., пеня у розмірі 13331,98 грн.

Представник відповідача у письмових поясненнях зазначила, що відповідачем в добровільному порядку до винесення рішення суду на користь позивача за договором про постачання теплової енергії №070040 від 06.05.2019 р., було повністю сплачено суму основного боргу у розмірі 33780,15 грн. та суму 6219,85 грн. штрафних санкцій за опалювальний період 2021-2022 років, загалом 40000,00 грн. Вважає, що предмет спору по справі № 206/2042/23 щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 33780,15 грн. та стягнення штрафних санкцій у розмір 6219,85 грн. - відсутній, а відтак позовні вимоги щодо стягнення зазначеної суми боргу задоволенню не підлягають. Окрім цього, звертає увагу суду, що 26.08.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було прийняте рішення у справі № 204/9623/18 за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури, в інтересах держави, в особі Дніпропетровської міської ради до гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Техно-ком» про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлового приміщення та витребування майна. Вказаним судовим рішенням позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, зокрема: витребувано від гр. ОСОБА_1 на користь територіальної громади, в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення № 154, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За таких обставин, ОСОБА_5 не є ані користувачем ані власником приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Просить в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 33780,15 грн. та стягнення штрафних санкцій у розмір 6219,85 грн. відмовити (а.с. 115-117).

Представник позивача у письмових поясненнях заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку з оплатою відповідачем боргу у розмірі 40000,00 грн. Зауважує, що факт одностороннього визнання позовних вимог відповідачем в частині не є підставою вважати відсутнім предмет спору, а є підставою для зменшення позовних вимог (а.с. 136-138).

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просила суд зменшити штрафні санкції.

ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 15.05.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі (а.с. 79).

08.06.2023 року від представника відповідача адвоката Єрмолаєвої Яни Ігорівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 84-85).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №56-р від 16.08.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ на підставі наказу в.о. голови суду від 08.08.2023 №61-ОС «Про припинення трудових відносин судді ОСОБА_6 » (у зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть від 08.08.2023, актовий запис №457) призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №206/2042/23 та 16.08.2023 року цивільна справа розподілена судді Сухорукову А.О. (а.с.93).

22.08.2023 року, 18.09.2023 року, 31.10.2023 року від представника відповідача адвоката Єрмолаєвої Яни Ігорівни надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та клопотання про закриття провадження у справі та повернення судового збору (а.с. 95-98, 100, 105-108, 127-128).

31.10.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 132).

20.1.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 139-140).

У судовому засіданні допитано в якості спеціаліста працівника відділу збуту КП «Теплоенерго» ОСОБА_7 , яка пояснила, що заборгованість за особовим рахунком відповідача складала 33780,15 грн. Під час судового розгляду відповідачем було сплачено 40000,00 грн., з яких сума 33780,15 була зарахована як сплата основного боргу. Переплата у розмірі 6219,85 грн. знаходиться на особовому рахунку.

Під час судового розгляду справи судом заслухано пояснення представників позивача та відповідача, а також працівника відділу збуту КП «Теплоенерго», досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи.

26.01.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини встановленні судом.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів (а.с.69-73).

Відповідач ОСОБА_5 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17 грудня 2018 року (а.с. 19-23).

06.05.2019 року між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності від 14.02.2019 року, було укладено договір № 070040 про постачання теплової енергії, за умовами якого теплопостачальне підприємство взяло на себе зобов`язання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язався одержувати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами в терміни та на умовах передбаченими цим договором.

Згідно із п. 5.2. указаного договору облік споживання теплової енергії проводиться по приладам обліку, встановленим на вводах на опалення на ж/б Робоча, 22а або розрахунковим способом.

За умовами договору № 318 про постачання теплової енергії розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках). Підписаний акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, або його відсутність в порядку п.п. 7.2. договору є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої кількості теплової енергії (п.6.6 договору).

Договором передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору (а.с. 11-18, 20).

Відповідно до актів споживання теплової енергії позивачем фіксувались обсяги фактично спожитої відповідачем теплової енергії (а.с. 57-62).

З наданого Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради розрахунку вбачається, що за договором №070040 від 06.05.2019 року є заборгованість за надані послуги з теплопостачання, яка станом на березень 2022 року становить 48070,43 грн. (а.с. 28).

Також позивачем окремо подано розрахунок суми основного боргу, інфляційних збитків, суми пені за договором про постачання теплової енергії №070040 від 06.05.2019 року (а.с. 26-27, 29, 50-56).

Позивачем також суду надано рахунки на оплату наданих послуг та акти прийому-передачі послуги за договором № 070040 від 06.05.2019 року, які направлялись на електронну пошту споживача, зазначену споживачем особисто, як спосіб доставки розрахунків (а.с. 15, 24-25, 31-43).

02.11.2022 року на адресу відповідача направлено досудову вимогу про необхідність сплатити борг у розмірі 33780,15 грн., а також направлені акти звіряння взаємних розрахунків, які відповідно до витягу з сайту «Укрпошта» вручено відповідачу особисто 10.11.2022 року (а.с.45-49).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2021 року (справа №204/9623/18) позовну заяву Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та витребування майна - задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу б/н від 11 березня 1999 року парикмахерської, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між Приватним підприємством ПВКФ «Бан» та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком». Витребувано від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №154, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 119-124).

Відповідно до наданої представником відповідача квитанції від 23.06.2023 року, ОСОБА_2 сплачено позивачу суму у розмірі 40000,00 грн., призначення платежу зазначено оплата боргу за тепло, 2021-2022р., о/р АДРЕСА_3 (а.с. 101).

IV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникають з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії (юридичний факт), а саме: КП «Теплоенерго» надає відповідачу послуги з теплопостачання і щомісячно виставляє платіжні документи (рахунки) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем рахунків, чим фактично визнається наявність між сторонами цивільно-правових відносин.

Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частина 1 ст. 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач має заборгованість за основним боргом у сумі 33780,15 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а також інфляційне збільшення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, встановлено, що відповідач отримувала послуги з теплопостачання, але не сплачувала належним чином за надані послуги з теплопостачання у належному їй на праві власності нежилому приміщенні, а тому позивачем КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради окрім основного боргу були нараховані суми 3% річних у розмірі 958,30 грн., інфляційні втрати у розмірі 7821,11 грн. та пеня у розмірі 13331, 98 грн. В той же час під час судового розгляду відповідачем було сплачено суму 40000,00 грн. в рахунок погашення оплати за тепло, яка відповідно до довідки позивача була зарахована: 33780,15 грн. в суму погашення заборгованості по основному боргу за період з 01.11.2021 року по 31.10.2022 року. Сума 6219,85 грн. залишилась на особовому рахунку відповідача.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Стаття 175 ЦПК України визначає, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.Позовна заява повинна містити, зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Частиною 2 ст. 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, скориставшись своїм правом, у зв`язку зі сплатою відповідачем 40000,00 грн., позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 залишок боргу в розмірі 8070,43 грн. Отже, у зв`язку з тим, що на особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_1 на даний час рахується переплата у розмірі 6219,85 грн. до стягнення підлягає сума: 8070,43-6219,85=1850,58 грн., яку суд і присуджує до стягнення.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати у розмірі 2684,00 грн. покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29, оф. 504) заборгованість за теплопостачання в розмірі 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29, оф. 504) суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 29 січня 2024 року.

Суддя А.О.Сухоруков