Номер провадження: 22-ц/813/3448/24
Справа № 947/4924/23
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначило, що 29.04.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» з Анкетою-Заявою № UA1483002.UAH про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки, підписанням якої підтвердив, що ознайомився і погодився з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. Отримав банківську платіжну картку «Unex Card Debit World» зі ставкою 42% та надав банку розписку про її отримання та про ознайомлення з правилами користування карткою, визначених у Публічній пропозиції Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Публічна пропозиція AT "ЮНЕКС БАНК" оприлюднена на офіційній інтернет сторінці банку за адресою: www.unexbank.com.ua.

Таким чином, відповідно до Анкети-Заяви відповідач, акцептував та приєднався до Публічної пропозиції позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційній Інтернет сторінці Банку.

Відповідно до пункту 10.1 Договору про комплексне банківське обслуговування, даний Договір набирає чинність та вважається укладеним з моменту акцептування клієнтом, тобто з моменту отримання Банком від Клієнта належним чином заповненої та підписаної Анкети-Заяви, та діє протягом невизначеного терміну до моменту його розірвання або припинення з причин, передбачених цим Договором. Відповідно до умов вказаного договору, позивач відкрив відповідачу особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї.

Станом на 01.06.2022 року, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 112183,64 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом складає 99938,80 грн.; заборгованість за процентами та комісіями складає 12244,84 грн., що змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у розмірі 112 183 (сто дванадцять тисяч сто вісімдесят три ) гривень 64 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 2684 / дві тисячі шістсот вісімдесят чотири / гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у позовній заяві не зазначено жодного розрахунку, натомість до позову як доказ надано розрахунок заборгованості станом на 01.06.2022 року. При цьому, розрахунок взагалі не може бути доказом, до того ж з наданого банком розрахунку не видно яким чином Банк обрахував заборгованість, так як зазначено лише розмір боргу. Позивач просить стягнути заборгованість за анкетою - заявою від 29.04.2021, але в позові не вказано коли виникла заборгованість та з якою заборгованості позивач обрахував проценти. Крім того, договір до 29.04.2022, а розмір заборгованості зазначений станом на 01.06.2022 року, тобто за період після закінчення строку дії договору. Згідно з анкетою заявою Банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , проте до позову надано виписки по трьох рахунках Відповідача відкритих у Банку. При цьому Банком по кожному рахунку нарахована заборгованість. Банк самостійно стягував з картки Відповідача проценти, але сума самостійно стягуваних банком процентів у позові не вказана та її розрахунок не наданий. Крім того, Банк самостійно списував з картки Відповідача комісію, але анкетою заявою від 29.04.2021 року комісія взагалі не передбачена, тобто, Банк самостійно стягував з Відповідача кошти не передбачені договором, і при цьому розрахунок коштів, які Банк списував з Відповідача не наданий. Банк самостійно списував з картки як проценти за користування кредитом так і кошти на погашення тіла кредиту, але заборгованість за тілом кредиту нарахована банком у розмірі 99 938,8 грн з кредиту 100 000, 00 грн, тобто Банк зазначає, що відповідач взагалі не сплачував кошти на погашення кредиту.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 17.01.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року та призначено її до розгляду.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача - Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» не надходив.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості було здійснено банком станом на 01.06.2022 року, станом на вказану дату дія кредитного договору не припинена, оскільки в анкеті-заяві зазначено, що договір діє протягом невизначеного терміну до моменту його розірвання або припинення з причин, передбачених цим Договором ( в тому числі до моменту закінчення строку дії всіх платіжних карток, виданих згідно цього Договору та закриття поточного рахунку з використанням ПК, до моменту виконання всіх зобов`язань за цим договором.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 29.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» із анкетою-заявою № UA1483002.UAH про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки.

Як вбачається з підписаної Анкети-Заяви від 29.04.2021 року, ОСОБА_1 встановлений кредитний ліміт 100 000,00 грн із сплатою 42% річних. Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців (на звороті а. с. 25 ).

Відповідна інформація міститься також у підписаному позичальницею паспорті споживчого кредиту, відповідно до якого строк дії кредиту становить 12 місяців з можливістю продовження на новий строк (продовження строку дії на 12 місяців) до закінчення строку дії платіжної картки (а. с. 30).

Відповідно до підписаної анкети-заяви, відповідач підтвердив, що ознайомився і погодився з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому, відповідач отримав банківську платіжну картку та надав Банку розписку про отримання картки, про ознайомлення з правилами користування карткою визначених у Публічній пропозиції Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Публічна пропозиція Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» оприлюднена на офіційній Інтернет сторінці Банку за адресою: www.unexbank.com.ua.

Крім того, відповідач ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, в якому зазначено, що інформація надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. В даному паспорті вказано контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, умови відкриття поточного рахунку, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інформація щодо наслідків прострочення виконання або невиконання зобов`язань за договором, вказаний паспорт відповідач підписав власноручно. Додатком № 1 до Паспорту споживчого кредиту є Акцепт про використання факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів електронного або іншого копіювання при підписанні Паспорту споживчого кредиту, який теж відповідачем було підписано.

Вищевказане свідчить про те, що відповідач був повністю ознайомлений та обізнаний з умовами договору.

Таким чином, відповідно до Анкети-Заяви відповідач, акцептував та приєднався до Публічної пропозиції позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційній Інтернет сторінці Банку.

Відповідно до пункту 10.1 Договору про комплексне банківське обслуговування, даний Договір набирає чинність та вважається укладеним з моменту акцептування клієнтом, тобто з моменту отримання Банком від Клієнта належним чином заповненої та підписаної Анкети-Заяви, та діє протягом невизначеного терміну до моменту його розірвання або припинення з причин, передбачених цим Договором. Відповідно до умов вказаного договору, позивач відкрив відповідачу особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що відповідач доручив позивачу самостійно здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку на умовах, визначених Договором.

Платіжна картка №047600 емітована на ім`я ОСОБА_1 29.04.2021 року була отримана відповідачем, що підтверджується розпискою, підписаною останнім (а. с. 25-29).

Відповідачем, згідно виписки по особовому рахунку, за період з 29.04.2021 року по 31.05.2022 року підтверджено факт отримання та користування кредитними грошовими коштами (а. с. 3-23).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № UA1483002.UAH станом на 01.06.2022 року становить 112183,64 грн., яка складається з: заборгованості по поверненню кредитних коштів 99938,80 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями - 12244,84 грн. ( а. с. 24).

Колегія судів виходить з наступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як встановлено судом, 29.04.2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав анкету-заяву UA1483002.UAH за умовами якої отримав кредитну картку з кредитним лімітом 100 000,00 грн.

У зазначеній анкеті-заяві викладені істотні умови кредитного договору, як-то розмір кредитного ліміту - 100 000,00 грн, відсоткова ставка за кредитом - 42 % річних, строк дії - 12 місяців (на звороті а. с. 25). Аналогічна інформація міститься у підписаному позичальником паспорті споживчого кредиту (а. с. 30).

Апеляційним судом встановлено, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між АТ «ЮНЕКС БАНК» та отримання ОСОБА_1 грошових коштів та наявність заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувалася кредитом.

Виходячи з вищевикладеного, матеріали справи підтверджується, та з наданої виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається заборгованість за тілом кредиту у розмірі 99 038,80 грн, саме у період дії кредитного договору з 29.04.2021 по 29.04.2022 роки.

Проте Банк, заявляючи позов, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за процентами за період з 29.04.2022 року по 01 червня 2022 року у сумі 12 244,84грн.

Сторони узгодили процентну ставку, що підтверджується підписаною ОСОБА_1 анкетою - заявою від 29.04.2021 року та паспортом споживчого кредиту.

Згідно виписці по особовому рахунку ОСОБА_1 , наданого Банком, вказано період нарахування процентів з 29.04.2021 по 31.05.2022 роки,

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , по процентам, наданий Банком, здійснений станом на 01.06.2022 року.

Матеріали справи не містять доказів узгодження між ОСОБА_1 та АТ «ЮНЕКС БАНК» умов щодо пролонгації укладеного між ними договору від 29.04.2021 року терміном на 12 місяців, як й відсутні докази користування такими кредитними коштами поза межами терміну кредитування, визначеного договором.

Суд звертає увагу на те, що публічна пропозиція банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «ЮНЕКС БАНК» не містить підпису ОСОБА_1 , як сторони такого договору.

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів не може бути підставою для стягнення прострочених процентів з відповідача за невиконання умов кредитного договору.

Роздруківка ж з сайту позивача належним доказом бути на думку суду не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг АТ «ЮНЕКС БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату прострочених відсотків за порушення умов користування кредитними коштами, їх сплату поза межами укладеного договору без доказів його пролонгації сторонами, надані представником позивача Тарифи АТ «ЮНЕКС БАНК» та його публічна пропозиція на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що якщо суди не погоджуються з боргом, заявленим банком до стягнення, як таким, що не відповідає правильному розрахунку, то суди повинні самі навести розрахунок боргу та описати з правової точки зору, чому саме в такому розмірі повинен борг та чому платежі заявлені банком не можуть бути стягнуті. Роботу собі судді можуть спростити лише тим, щоб зобов`язати позивача подати уточнений розрахунок з урахуванням зауважень суду, відповідача подати контр-розрахунок.

До аналогічних правових висновків прийшов Верховний Суд у постановах: від 19.10.2022 року, справа №501/19/17; від 22.06.2022 року, справа №296/7213/15; від 19.01.2022 року, справа №199/5072/19; від 19.01.2022 року, справа №204/3530/17.

Таким чином, виходячи з аналізу виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 29.04.2021 по 31.05.2022, наданого Банком, слід не враховувати заборгованість за несплаченими процентами та комісіями нараховану за 31.05.2022 року у розмірі 3564,91 грн.

Тому, не підлягає нарахуванню заявлена у позовних вимогах заборгованість ОСОБА_1 по процентах та комісіях у розмірі 12 244,84 грн, а слід вважати вірною у розмірі 8679,93 грн, нараховану до 29.04.2022 року.

Доводи апеляційної скарги в частині незгоди з нарахуванням процентів заборгованість після закінчення строку кредитного договору, а саме 29.04.2022 року заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з вищевикладеного, матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення відповідача. На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування відповідач поставив свій підпис у анкеті-заяві та паспорті споживчого кредиту, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. Крім того, відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується виписками по рахунку. Таким чином, відповідач був обізнаний про умови кредитного договору та прийняв їх як справедливі та прийнятні для себе і не звертався до банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування та не пред`являв вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним.

Проте, суд першої інстанції при задоволенні позову не здійснив повну та всебічну перевірку доказів в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за процентами в розмірі 12244,84 грн нарахованими після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 29.04.2022, Тому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість за процентами в межах дії строку кредитного договору в сумі 8679,93 грн, та 99 938,80 грн за тілом кредиту, що у сукупності 108 618,73 грн.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

АТ «ЮНЕКС БАНК» за подання позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.(а. с. 65).

Оскільки внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку рішення суду змінено і внаслідок такої зміни позовні вимоги задоволені у розмірі 108618,73грн., що становить 97 % від первісно заявлених вимог 112183,64 грн.

Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає зміні та має бути стягнутий в розмірі 2603,48 грн. (2684 * 97%).

Крім того, оскільки внаслідок перегляду справи в апеляційному порядку задоволено позовні вимоги у розмірі 97 % від оскаржених, то апеляційна скарга задоволена на 3%.

За подання апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн.

Тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно її задоволенню, тобто у розмірі 120 грн. 78 коп. (4026*3%).

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 482 грн. 70 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Усатенка В`ячеслава Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року року в частині розміру заборгованості, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк», змінити, зменшивши цей розмірі з 112 183,64 грн. до 108 618,73 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк» судовий збір у розмірі 2 482 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова