Справа № 342/1013/24
Провадження № 2-о/342/136/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

секретаря судового засідання Малик Г.В., Сьомкайло І.-М.І.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, заінтересована особа - Городенківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту постійного спільного проживання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із вказаною заявою до суду та просить встановити факт його постійного спільного проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 2006 року до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його бабуся ОСОБА_3 , з якою проживали однією сім`єю в її житловому будинку, разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку, обробляли земельні ділянки та проводили дозвілля.

На даний час заявник доглядає за господарством, де спільно проживав з померлою, обробляє земельні ділянки та земельний пай.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно по АДРЕСА_1 . Спадщину заявник фактично прийняв, оскільки спільно проживав з бабусею та на час її смерті звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не надано доказів їх постійного спільного проживання, що позбавляє можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Встановлення юридичного факту постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини із ОСОБА_3 має для заявника юридичне значення, так як є необхідним для реалізації його права на спадщину.

Ухвалою Городенківського районного суду від 02.08.2024 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження.

ОСОБА_1 та його адвокат Паньків П.Д. у судовому засіданні 19.09.2024 підтримали вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання заявника із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини з наведених у заяві підстав, заявлені вимоги просять задовольнити. Також сторона заявника у удовому засіданні заявила клопотання про відкладення судового засідання. 24.09.2024 адвокат Паньків В.Д. подав заяву про подальший розгляд справи за відсутності заявника та без його участі, просить заяву задовольнити.

Крім цього, у судому засіданні 19.09.2024 судом допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Представник Городенківської міської ради 26.08.2024 через підсистему «Електронний Суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами.

У судове засідання 07.10.2024 учасники справи не з`явились.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про завершення розгляду справи за відсутності її учасників.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи надані заявником та його адвокатом пояснення, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що батьками заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , виданого 20.04.1963, актовий запис №12.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , місце реєстрації: с.Поточище Городенківського району, виданого 03.07.1958 року, актовий запис №1 від 01.01.1944 року, батьками ОСОБА_8 , яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу 03.11.1962 року змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , місце реєстрації : с.Поточище с.ЗАГС Городенківського району Станіславської області, виданого 03.11.1962 року), є ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Таким чином, заявник ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 .

Бабуся заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 26.09.2011 р. виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №12.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

До спадкового майна ОСОБА_3 входять земельні ділянки, розташовані у с.Поточище, урочище Вікшина Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 0,4251 га та 0,3966 га, що належали спадкодавиці згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ № 032147 та серії ІФ № 032148, виданих 30.12.2004 Городенківською РДА.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, - визначено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно бабусі заявник звернувся до нотаріуса.

Державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В., розглянувши документи, подані заявником щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті баби ОСОБА_3 , зазначила, що на день смерті спадкодавиці заявник разом з нею не був зареєстрований та не проживав. Оскільки заявник ОСОБА_1 не подав у встановлений законом термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, постановою нотаріуса від 03.07.2024 №1202/02-31 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

За даними листа Городенківської державної нотаріальної контори №1429/02-14 від 17.08.2024 спадкова справа щодо ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заведена.

На підтвердження наведеного суду надано інформаційну довідку із спадкового реєстру №78040695 від 17.08.2024.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Підпунктами 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно довідки Поточищенського старостинського округу від 04.07.2024 №12-347 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований по АДРЕСА_3 , з 2006 року і до дня смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з нею без реєстрації по АДРЕСА_1 .

Крім цього, згідно довідки Поточищенського старостинського округу від 04.07.2024 №12-348 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проводив поховання баби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на даний час обробляє земельні ділянки, пай, доглядає за господарством по АДРЕСА_1 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , який є сусідом заявника, та ОСОБА_5 , яка є родичкою заявника, суду підтвердили, що ОСОБА_3 є бабусею заявника. Також пояснили, що сім`я заявника допомагала померлій; близько шести років до дня смерті ОСОБА_3 . онук доглядав бабусю за місцем її проживання, допомагав їй по господарству та після її смерті, у 2011 році, займався похованням.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Наведений висновок зробив Верховний Суд у справі№484/747/17 від 10.01.2019.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, у судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження факту постійного проживання заявника із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу заявнику оформити право на спадщину за законом на нерухоме майно спадкодавиці. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки судом не встановлено інших спадкоємців майна померлої ОСОБА_3 . Чинним законодавством не передбачено іншого (позасудового) порядку встановлення зазначеного факту.

Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцею на час відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що заявлені ОСОБА_1 вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, заінтересована особа - Городенківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту постійного спільного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із спадкодавицею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2006 року до дня смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- представник заявника ОСОБА_2 , адреса робочого місця адвоката: вул. Шевченка, 73, офіс 2, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область;

- заінтересована особа Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Повний текст судового рішення складено 07.10.2024.

Суддя: Андріюк І. Г.