Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/89/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

04.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість побачень (контакту) з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 негайно надавати ОСОБА_1 безперешкодну можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу без визначення його тривалості із сином та дочкою на території України чи будь-якої іншої держави перебування дітей без присутності ОСОБА_2 за місцем проживання або поза межами фактичного місця проживання дітей та необмеженого спілкування із дітьми за допомогою будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку (телефон, відеозв`язок, месенджери, соціальні мережі та інші засоби комунікації) кожен день з урахуванням графіку та режиму дня дітей до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 357/11216/24.

Заява обґрунтована тим, що сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останніх п`ять років стосунки між сторонами погіршилися, відповідач вдавався до фізичного насильства. Агресивна поведінка відповідача підтверджується вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2010 року у справі №1-203-2010, яким ОСОБА_2 було визнано винним та засуджено за ст. 125 ч.2 КК України ( умисне легке тілесне ушкодження). Приблизно із серпня 2021 року сторони припинили шлюбні стосунки, позивач не перешкоджала побаченням відповідача з дітьми, який міг в будь-який час відвідати дітей і спілкуватися з ними. На початку березня 2022 року, після повномасштабного вторгнення РФ на територію України, ОСОБА_1 разом з дітьми виїхала за кордон, до Німеччини, куди потім приїхав ОСОБА_2 . Відповідач почав кожного дня приїжджати за місцем проживання позивача з дітьми, влаштовувати безпідставні сварки на очах дітей та застосовувати до позивача фізичну силу, зокрема, шляхом побиття при дітях, відбирання документів, грошових коштів, особистих речей, змушуючи проживати однією сім`єю. Заявник зазначає, що через декілька місяців ОСОБА_2 насильно вигнав її із будинку, в якому вона проживала з дітьми, забравши оригінали свідоцтв про народження дітей. Перебуваючи в іншій країні позивач не мала захисту та можливості забрати своїх дітей і тому вимушена була повернутись в Україну.

У заяві зазначено, що до серпня 2023 року позивач мала обмежену можливість побачення з дітьми та періодичне спілкування з ними телефоном. Однак, після того як ОСОБА_1 відмовила відповідачу проживати з ним, з жовтня 2023 року, ОСОБА_2 змінив місце проживання в Німеччині та заблокував можливість будь-якого спілкування з дітьми. Позивачу невідомо, де на даний час знаходяться діти, а неодноразові поїздки до Німеччини не дали бажаного результату встановити місце перебування дітей.

Заявник вказує, що тривалий розгляд справи без можливості спілкування дітей з матір`ю може призвести до втрати емоційного контакту, що в свою чергу ускладнить чи зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову, оскільки може призвести до втрати емоційного контакту з дітьми.

Відповідно до приписів ч.1ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Встановлено, що в провадженні судді Ярмоли О.Я. перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою судді від 14.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час малолітня донька та неповнолітній син сторін проживають разом з батьком у Німеччині, матері не відоме місце проживання дітей, батько чинить перешкоди матері у спілкуванні з дітьми.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 523/11320/19 (провадження № 61-6385св21).

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

У даній справі, вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, судом встановлено, що між сторонами справи існує спір щодо місця проживання дітей, та позивач стверджує, що тривалий час має перешкоди в спілкуванні з дітьми.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

У постанові Верховного Суду від 15.11.2023 року у справі № 467/403/22 визначено правову позицію, що зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову у справі про визначення місця проживання дитини, з якою вона проживає окремо на час розгляду справи, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 490/1087/21 (провадження №61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Врахувавши правові позиції Верховного Суду, а також наведені положення процесуального закону, суд дійшов до висновку про те, що обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, указують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів його забезпечення та вчинення цих заходів саме в інтересах дітей.

За результатами дослідження матеріалів заяви суд дійшов до висновку, що відсутність стабільних контактів матері з донькою та сином дійсно створює загрозу втрати безпосереднього емоційного контакту дітей з нею. При цьому, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування з дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, судом не встановлено.

Водночас, суд позбавлений можливості визначити країну перебування, де можуть зустрічатись і спілкуватись діти з матір`ю, з урахуванням військового стану, віддаленістю місця проживання сторін та відсутністю відомостей про фактичне місце перебування відповідача з дітьми, а тому суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість побачень (контакту) з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 негайно надавати ОСОБА_1 безперешкодну можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу без визначення його тривалості із сином та дочкою, без присутності ОСОБА_2 за місцем проживання або поза межами фактичного місця проживання дітей та необмеженого спілкування із дітьми за допомогою будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку (телефон, відеозв`язок, месенджери, соціальні мережі та інші засоби комунікації) кожен день з урахуванням графіку та режиму дня дітей, до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 357/11216/24.

Щодо зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Утім, судом не встановлено вищевказаних обставин. Тому правові підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Заяву розглянуто з урахуванням обраного заявником способу захисту права на підставі поданих ним доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) надавати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) можливість побачень (контакту) з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 негайно надавати ОСОБА_1 безперешкодну можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу без визначення його тривалості із сином ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 , без присутності ОСОБА_2 за місцем проживання або поза межами фактичного місця проживання дітей та необмеженого спілкування із дітьми за допомогою будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку (телефон, відеозв`язок, месенджери, соціальні мережі та інші засоби комунікації) кожен день з урахуванням графіку та режиму дня дітей до набрання чинності рішенням суду у даній справі № 357/11216/24.

В іншій частині заявлених вимог по забезпеченню позову відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає до негайного виконання.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О. Я. Ярмола