Справа № 209/7400/24
Провадження № 2-о/209/145/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Борщевича І.О., заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме: місто Ялта, Автономної республіки Крим.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 (далі - Заявник), є рідним батьком померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Дніпровським РВ у м. Дніпродзержинськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, що підтверджується копію свідоцтва про народження. Літом 2012 року син заявника - ОСОБА_2 , 1987 р.н. поїхав до міста Ялта, Автономної республіки Крим, де почав працювати та мешкати разом із своєю майбутньою дружиною. 20.02.2014 уся територія Автономної республіки Крим була тимчасово окупована російською федерацією, в тому числі місто Ялта, де тимчасово мешкав померлий ОСОБА_2 . Виїхати з окупованої території син не зміг з різних об`єктивних причин, в тому числі, які пов`язанні з ризиком втрати життя при спробі повернення на підконтрольну територію України, а саме до місця своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані та мешкають його батьки ОСОБА_1 , 1958р.н. та ОСОБА_3 , 1965р.н. Таким чином син залишився на окупованій території, оскільки не зміг виїхати, однак до смерті залишався громадянином України, що підтверджується копіє паспорта громадянина України. 15.05.2024 від дружини сина, заявнику стало відомо, що його син ОСОБА_2 помер у лікарні, однак враховуючи складності зв`язку з тимчасово окупованою територію на підтвердження даного факту засобами електронного зв`язку вона змогла відправити фотокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Ялтинським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та довідки про смерть №C-01471, виданої тим же відділом записів актів цивільного стану лише 30.09.2024.

Заявник вказує та підтверджує про те, що встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що ним було отримано копію документів, в яких зазначено про факт смерті сина заявника. Позаяк, для отримання заявником свідоцтва про смерть в органах РАЦС на території України, заявник повинен отримати рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту смерті сина заявника на тимчасового окупованій території. Оскільки заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт смерті сина на тимчасово окупованій території, вимушений звернутися із даною заявою до суду. Просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Ялта, Автономної республіки Крим. Встановлення зазначеного факту потрібно заявнику з метою відкриття спадкової справи у нотаріуса.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 04 жовтня 2024 року о 11.00 годині.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року витребувано від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) повний витяг актового запису про народження відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області та оголошено перерву до 08 жовтня 2024 року о 14.00 год.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явились. Представником заявника подано клопотання про розгляд справи без його участі та участі заявника. При цьому зазначив, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Уповноважений представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, згідно з якими справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно, суд вирішив розглядати справу за наявними матеріалами.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

В силу ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На виконання вимог ухвали, суду надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 08 жовтня 2024 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), з якого встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець України, Дніпропетровської області м. Дніпроджержинськ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 08 жовтня 2024 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 30-32).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець України, Дніпропетровської області м. Дніпроджержинськ, паспорт громадянина України НОМЕР_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Ялта Автономної Республіки Крим.

Факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується копією «Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 », що видано 22.05.2024 так званим «99100014 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» (а.с. 9).

Згідно довідки про смерть № С-01471 від 15.05.2024, що видана так званим «99100014 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ялта Автономної Республіки Крим. Причина смерті - токсичне отруєння Т65.9; отруєння отрутою з невизначеними намірами, в невстановленому місці Y19.9 (а.с. 10).

Документи, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 видані органами влади, що розміщені на неконтрольованій Україною території.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «IlaЄcu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі №235/2357/17.

Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1)документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті ОСОБА_2 .

В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявник не може у інший спосіб здійснити реєстрацію смерті свого сина, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, доведеність заявником факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 263-265, 268, 293, 294, 315, 317,319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: м. Кам`янське, пр.Василя Стуса, буд. 2А) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ялта, Автономної Республіки Крим, Україна.

Рішення про встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2024 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Н.В. Левицька