печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач, Печерська РДА), в якому просить зобов`язати Печерську РДА вчинити дії щодо приватизації на його ім`я кімнати АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що в 2021 році Печерською РДА йому видано ордер на кімнату АДРЕСА_1 , в якій з 03 червня 2015 року зареєстрованого його місце проживання.

У 2023 році позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про приватизацію займаної ним кімнати, на які отримав відмови органу приватизації відповідача, остання з яких обґрунтована відсутністю серед поданих документів довідки філії-Чернігівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» м. Бахмач, відділення банку за місцем попередньої реєстрації позивача та місцем знаходження раніше приватизованої позивачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 , про залишок житлових чеків.

Позивач вважає відмову відповідача в приватизації вищевказаної кімнати неправомірною, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено необхідність надання позивачем довідки з АТ «Ощадбанк». За умови ліквідації Бахмацького заводу «Полімермаш» та його органу приватизації, саме довідка Бахмацької міської ради від 07 жовтня 2021 р. №03-18/3693, органу місцевого самоврядування на території якого позивачем у 1993 році приватизовано квартиру, є тим документом, що підтверджує використання/невикористання житлових чеків позивачем.

Також зазначає, що в результаті не складення списків громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів у 1993 році при приватизації попереднього житла, через недбалість уповноважених осіб, та неможливість скласти такі списки у 2024 році, як наслідок і отримати приватизаційне доручення, в тому числі через ліквідацію органу приватизації заводу «Полімермаш», відсутній правовий механізм та можливість отримати довідку АТ «Ощадбанк», про яку вказує відповідач. Проте, на думку позивача, минулі помилки державних органів, підприємств та організацій не можуть виправлятися за його рахунок та перешкоджати йому здійснити приватизацію кімнати.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.п. 18, 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Печерської РДА про зобов`язання вчинити дії та призначено підготовче засідання у справі на 10 травня 2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року відкладено підготовче засідання на 03 червня 2024 року.

20 травня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що Печерська РДА не заперечує проти права ОСОБА_1 на приватизацію державного житлового фонду, але на цей час немає законних підстав здійснювати приватизацію займаної ним кімнати. У зв`язку з тим, що приватизація ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 , була проведена неналежним чином, зокрема у відділенні ТВБВ № 10024/0250 філії-Чернігівського обласного управління АТ «Держаний ощадний банк України» м. Бахмача депозитний рахунок за житловими чеками на ім`я ОСОБА_1 не відкрито, Печерська РДА не може видати та заповнити приватизаційне платіжне доручення відповідно до вимог Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, а вказане відділення банку не зможе здійснити переказ належної суми після доприватизації кімнати з депозитного рахунку ОСОБА_1 на позабалансовий рахунок позабюджетного фонду приватизації, а саме, Управління житлово комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. З цих самих підстав відповідач вказує на неефективність обраного позивачем способу судового захисту.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Печерської РДА про зобов`язання вчинити дії до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12 вересня 2024 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися; про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача у поданій суду заяві просить провести розгляд справи за відсутності позивача, який підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому відзиві просить розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд установив, що 25.05.2021 року Печерською РДА видано ОСОБА_1 ордер № 647 на жилу площу в гуртожитку - кімнату АДРЕСА_1 , загальною площею 17,40 кв.м.

Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади м. Києва № 93552123 від 22.05.2023 року та № 92450626 від 27.04.2023 року ОСОБА_1 з 03.06.2015 року зареєстрований та проживає в кімнаті АДРЕСА_1 .

14.03.2023 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та позивачем укладено договір найму кімнати під № 92.

Судом також встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації Бахмацького підприємства «Полімермаш» від 23.12.1993 року № 112, позивачем приватизовано квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 22,2 кв.м., на підтвердження чого ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.12.1993 року.

Згідно довідки Бахмацької міської ради № 03-18/3693 від 07.10.2021 року позивача повідомлено, що в період з 1992 року по 2015 рік за попереднім місцем реєстрації ( АДРЕСА_2 ) він приймав участь у приватизації державного житлового фонду, квартири за адресою АДРЕСА_2 . Житлові чеки в ході приватизації використані не в повному обсязі, з 4,20 грн. житлових чеків списано на суму 2,62 грн. З розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача та 10 кв.м. на сім`ю, недоприватизовано 8,8 кв.м. загальної площі житла.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав №330658998 від 28.04.2023 року раніше приватизовану позивачем квартиру за адресою АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу № 453 від 28.04.2023 року набуто у власність ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки з ДРРП від 18.08.2023 року вбачається, що жодних об`єктів нерухомого майна за позивачем не зареєстровано.

23.03.2023 року позивачем через Центр надання адміністративних послуг до органу приватизації Печерської РДА подано заяву № 68096-08-04 про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло, кімнату АДРЕСА_1 .

14.04.2023 року на засіданні Органу приватизації державного житлового фонду Печерської РДА прийнято рішення про відмову позивачу у приватизації кімнати через надання документів не в повному обсязі - відсутня довідка з попередніх місць реєстрації щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду у період з 1992 року по 30.06.2015 року, що підтверджується витягом з протоколу № 4 від 14.04.2023 року та листом відповідача № 105/01-558/В-100 від 21.04.2023 року.

02.05.2023 року та 06.05.2023 року позивачем повторно через ЦНАП до органу приватизації Печерської РДА подано заяву №68072-08-04 про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на житло, кімнату АДРЕСА_1

25.05.2023 року на засіданні Органу приватизації відповідача вирішено відмовити позивачу у приватизації кімнати з підстав - ТВБВ №10024/0250 філія-Чернігівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» м. Бахмач не підтверджує відкриття приватизаційного депозитного рахунку та списання житлового чеку, використаного позивачем при приватизації квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з протоколу № 5 від 25.05.2023 року та листом відповідача № 105/01-822/В-100 від 30.05.2023 року.

В подальшому повторні заяви позивача від 24.07.2023 року № 68099-08-04 та від 18.08.2023 року № 68019-08-04 щодо приватизації кімнати залишались відповідачем без розгляду, а документи повертались позивачу через те, що недоліки, які стали причиною попередньої відмови, не усунуті, що підтверджується листами відповідача від 31.07.2023 року № 105/01-1211/В-100 та від 06.09.2023 року № 105/01-1517/В-100.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 9 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Приватизація здійснюється, в тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю (стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра (частина друга статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

Офіційне тлумачення цієї статті викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Частинами першою та четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Схожий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц, а також постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 755/17528/17, від 24 травня 2021 року у справі № 296/2566/18, від 31 серпня 2022 року у справі № 758/9406/19, від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20.

Відповідно до правового висновку у постанові Верховного Суду від 04.8.2021 року у справі №316/672/18, до підстав для відмови у приватизації житла також відноситься ненадання особою необхідних документів для приватизації, перелік яких наведено в пункті 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 раку за № 109/17404 (далі - Положення), зокрема громадянин подає до органу приватизації, серед інших, такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків з приватизації державного житлового фонду.

Відмовляючи ОСОБА_1 у приватизації займаної в гуртожитку кімнати, при цьому визнаючи право заявника на приватизацію кімнати, відповідач посилався на те, що ТВБВ № 10024/0250 філія-Чернігівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» м. Бахмач не підтверджує відкриття приватизаційного депозитного рахунку та списання житлового чеку, використаного позивачем при приватизації квартири АДРЕСА_3 , та зазначав, що після списання з приватизаційного депозитного рахунку житлового чека та отримання довідки з ТВБВ № 10024/0250 філія-Чернігівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» м. Бахмач про залишок житлових чеків позивач матиме можливість оформити приватизацію (доприватизацію) кімнати.

Однак, названа відповідачем причина для відмови у приватизації позивачу займаної ним кімнати у гуртожитку не входить до вказаного вище вичерпного переліку передбачених законом підстав. Довідка АТ «Державний ощадний банк України» про залишок житлових чеків не є тим документом, який відповідно до п.18 Положення є обов`язковими для подання органу приватизації.

Відповідно до пункту 20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Бахмацької міської ради № 03-18/3693 від 07.10.2021 року, що неодноразово надавалась відповідачу разом із заявами позивача, у період з 1992 року по 2015 рік за попереднім місцем реєстрації/проживання позивач приймав участь у приватизації державного житлового фонду, квартири за адресою АДРЕСА_2 . Житлові чеки в ході приватизації використані не в повному обсязі, з 4,20 грн. житлових чеків списано на суму 2,62 грн. З розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача та 10 кв.м. на сім`ю, недоприватизовано 8,8 кв.м. загальної площі житла.

Отже, саме вказана довідка Бахмацької міської ради № 03-18/3693 від 07.10.2021 року підтверджує залишок житлових чеків після приватизації позивачем квартири за адресою АДРЕСА_2 , та містить усі необхідні дані для здійснення відповідних розрахунків для доприватизації позивачем кімнати у гуртожитку.

Щодо заперечень відповідача у відзиві та у надісланих позивачу листах № 105/01-822/В-100 від 30.05.2023 року та № 105-105/ОП/М-66/3-1196 від 01.09.2023 року, про те, що приватизація позивачем кімнати не може бути здійснена через допущення порушень при приватизації позивачем попереднього житла, зокрема через те, що у відділенні ТВБВ № 10024/0250 філії-Чернігівського обласного управління АТ «Держаний ощадний банк України» м. Бахмача на ім`я позивача не відкрито депозитний рахунок за житловими чеками, у зв`язку із чим Печерська РДА не може видати та заповнити приватизаційне платіжне доручення, а вказане відділення банку не зможе здійснити переказ належної суми після доприватизації кімнати з депозитного рахунку ОСОБА_1 на позабалансовий рахунок Управління житлово комунального господарства та будівництва Печерської РДА, суд зазначає про наступне.

Згідно п.п.3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1993 року №305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків», Ощадному банку України забезпечити: відкриття громадянам України іменних приватизаційних депозитних рахунків на повну вартість житлового чека - 12 тис. крб. окремо від приватизаційного депозитного рахунку майнового сертифіката за умови надання громадянином України приватизаційних платіжних доручень, виданих органами приватизації, що свідчать про набуття громадянином статусу потенційного покупця об`єктів приватизації; списання частки або всієї вартості житлового чека за поданням органу приватизації державного житлового фонду. Підставою для здійснення операцій з приватизаційними платіжними дорученнями є списки громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів (відкриття приватизаційних депозитних рахунків), а також відповідна відмітка органу приватизації державного житлового фонду у паспорті про право на безоплатну приватизацію житла у відповідному для даного громадянина обсязі.

Пунктами 2.1, 2.2 Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою НБУ №179 від 27.04.2000 передбачено, що для використання коштів приватизаційних депозитних рахунків громадянин України звертається до установи Ощадного банку України (далі - установа банку) за місцем проживання, де знаходяться списки громадян, які складаються місцевими радами. Установи банку відкривають депозитний рахунок за номінальною вартістю житлового чека за наявності приватизаційного платіжного доручення, яке виписується органом приватизації (додаток 1). Приватизаційне платіжне доручення - це документ, який підтверджує, що громадянин України або особа, яка має на це повноваження (далі - клієнт), доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації.

З аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, а також зі змісту Постанови КМУ №656 від 25.11.1992 року «Про порядок складання та уточнення списків громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів», що втратила чинність 27.12.2001 року, слідує, що приватизаційний депозитний рахунок відкривається АТ «Ощадбанк» лише за наявності особи у списках громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів та надання особою банку приватизаційного платіжного доручення.

При цьому, внесення особи до списків громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів, здійснюється лише за місцем її проживання, а приватизаційне платіжне доручення виписується органом приватизації, що має здійснити приватизацію майна на ім`я особи. Тобто, такі дії вчиняються до завершення приватизації конкретного об`єкта державного житлового фонду. Здійснення вказаних дій особою, що проживає в іншій місцевості та після фактичної приватизації суперечить меті вказаних процесів та не передбачено чинним законодавством.

За сукупністю поданих сторонами доказів, судом встановлено, що орган приватизації Бахмацького заводу «Полімермаш» та/або Бахмацька міська рада народних депутатів, під час приватизації у 1993 році позивачем квартири за адресою АДРЕСА_2 , не передали списки громадян, які брали участь у приватизації житла до відділення Ощадбанку за місцем проживання ОСОБА_1 в місті Бахмач, що вбачається з листів АТ «Ощадбанк» №178 від 17.05.2023 року та №11/3-19/134/2024/с. від 05.01.2024 року.

Про це також свідчить архівна копія рішення виконавчого комітету Бахмацької міської ради народних депутатів №88 від 27.04.1993 року, відповідно до якої на момент здійснення позивачем приватизації квартири дійсно виникли проблеми зі складенням відповідних списків через неналежне виконання своїх обов`язків уповноваженими особами.

До того ж, в листі від 05.01.2024 року № 11/3-19/134/2024/с АТ «Ощадбанк» зазначає, що депозитний рахунок на ім`я позивача не відкривався по причині відсутності списків громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів (відкриття приватизаційних депозитних рахунків), і не надання позивачу органом приватизації платіжного доручення. Позивачу рекомендовано вирішити питання щодо складання списку, отримання в органі приватизації приватизаційного доручення та лише потім звернутись до банку для відкриття приватизаційного депозитного рахунку.

В той же час, Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області листом № 01-23/426,428 від 26.10.2023 року та Бахмацька міська рада листом № 03-18/2556 від 17.07.2023 року повідомили позивача, що у виконкомі Бахмацької міської ради відсутня будь-яка інформація щодо громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів, а тому сформувати та направити до філії банку додаткові списки громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів наразі не є можливим. Щодо отримання приватизаційного платіжного доручення, то у зв`язку із банкрутством (ліквідацією) Бахмацького заводу «Полімермаш» та його органу приватизації, позивачу рекомендовано звернутись до КП «Прилуцьке МБТІ», за місцем зберігання архівної справи на приватизацію квартири.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Кузьміна Дениса Леонідовича КП «Прилуцьке МБТІ» листом № 595 від 28.03.2024 року зазначило, що в архівній справі на приватизацію квартири АДРЕСА_3 , відсутні приватизаційні платіжні доручення або їх копії, що виписувались органом приватизації. Також відсутні будь-які документи, що свідчать про те, що такі приватизаційні платіжні доручення виписувались та видавались ОСОБА_1 . Крім того повідомлено, що у зв`язку із тим, що КП «Прилуцьке МБТІ» не є органом приватизації та не уповноважено на вчинення відповідних дій органом місцевого самоврядування за місцем розташування квартири, у КП «Прилуцьке МБТІ» відсутні повноваження щодо виписки та видачі приватизаційного платіжного доручення ОСОБА_1 на приватизовану ним квартиру у 1993 році.

Як вбачається із матеріалів справи, місце проживання позивача з 03.06.2015 року зареєстровано у кімнаті в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , що позбавляє його права на внесення до списків громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів у м. Бахмач Чернігівської області, за місцезнаходженням квартири, що була ним приватизована ще у 1993 році. Також через ліквідацію Бахмацького заводу «Полімермаш» та його органу приватизації, за відсутності відповідних повноважень у зберігача архівних приватизаційних документів КП «Прилуцьке МБТІ», позивач не має можливості отримати приватизаційне платіжне доручення, а як наслідок і відкрити депозитний рахунок саме в Чернігівській філії АТ «Ощадбанк».

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, при вирішенні спору суд враховує, у тому числі принцип «належного урядування», про особливу важливість якого зазначав Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04). Цей принцип передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

Схожі висновки, викладені у постановах Верховного Суду у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 522/20788/14-а, від 09 квітня 2020 року у справі № 814/926/17, від 05 травня 2022 року у справі № 591/3810/19, від 21 січня 2021 року у справі № 750/11678/19 та ін.

Суд приходить до висновку, що у даному випадку минулі помилки державних органів, підприємств та організацій, допущених при приватизації позивачем у 1993 році квартири за адресою АДРЕСА_2 , не можуть виправлятися за рахунок позивача та перешкоджати йому здійснити приватизацію кімнати за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 Верховний Суд, вирішуючи подібний спір про право особи на доприватизацію іншого житлового приміщення дійшов висновку, що вирішення питання про використання особами житлових чеків для приватизації іншого житлового приміщення відноситься до виключної компетенції держави.

Отже, названі відповідачем процедурні питання щодо використання позивачем житлових чеків, що нібито створюють технічні перешкоди у використанні останнім свого права на приватизацію, не відносяться до чітко визначених законом підстав за яких ОСОБА_1 може бути відмовлено у приватизації займаної ним кімнати.

ОСОБА_1 , як особа, що в установленому законом порядку звернулася із заявою про приватизацію кімнати, надала усі необхідні та наявні у неї документи, має законні сподівання на використання та реалізацію свого права на приватизацію кімнати, право, яке не заперечується відповідачем.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на зазначені норми права та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу у здійсненні приватизації займаної ним кімнати за адресою: АДРЕСА_4 , прийнято всупереч вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та порушує право позивача на житло, та право на приватизацію займаного позивачем житла, права, які підлягають захисту судом шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії щодо приватизацію спірної кімнати на ім`я позивача.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду, висловлені в постанові від 08.06.2022 року у справі № 202/3820/19, у якій Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту - зобов`язати провести приватизацію квартири. Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі № 183/2859/16, від 19.06.2019 року у справі № 338/347/16-ц, від 30.09.2020 року у справі № 754/6918/18, від 01.11.2023 року у справі № 202/3404/22 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 200/18858/16-ц.

Тобто, судова практика передбачає такий спосіб захисту, який зводиться до зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла.

За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи способи захисту цивільних прав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача вчинити дії щодо приватизації кімнати на ім`я позивача.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 грн за подання позову до суду, що підтверджується квитанцією № 6001-7992-4621-7926 від 19.03.2024 року.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211,20 грн у відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 345 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 15, 49, 58, 65-1 Житлового кодексу України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404, ст.ст. 2, 4, 7, 11, 12, 13, 76-81, 89, 133, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію вчинити дії щодо приватизації житлового приміщення у гуртожитку, а саме, кімнати АДРЕСА_1 , загальною площею 17,40 кв.м., на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути з Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація: 01010, м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 15; .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 23.09.2024 року.

Суддя Є.С. Хайнацький