ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 673/295/23

Провадження № 22-ц/4820/1855/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: відповідачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат Ходаківська І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2024 року (суддя Ягодіна Т.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Деражнянської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права на завершення оформлення та державну реєстрацію земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат позивачки - ОСОБА_6 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 .

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшла земельна ділянка площею 1,4019 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території бувшої Кальнянської сільської ради Хмельницької області.

Позивач являється спадкоємцем п`ятої черги за законом до майна померлого ОСОБА_6 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

Проте, в процесі оформлення спадкових прав, їй стало відомо, що за життя ОСОБА_6 прийняв, але належним чином не оформив свої спадкові права на земельну ділянку, площею 0,25 га, що на підставі рішення сімнадцятої сесії Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №1 від 29.09.1993 року належала його померлій матері ОСОБА_7 . При цьому нотаріусом було виявлено розбіжності у написанні прізвища померлої ОСОБА_7 у свідоцтві про її смерть та свідоцтві про народження ОСОБА_6 , через що неможливо підтвердити факт родинних відносин між матір`ю та сином.

Із урахування викладеного, а також заяви про зменшення позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 доводився сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимог про визнання в порядку спадкування права на завершення виготовлення технічної документації та здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку залишено без розгляду.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 травня 2024 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 липня 2024 року в якості належних відповідачів у справі залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено те, що встановлення факту родинних відносин безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки у виді права на спадщину, а тому вважав вимоги позову необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що в суді першої інстанції були допитані два свідки, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили факт того, що ОСОБА_7 доводилась рідною матір`ю ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту родинних відносин безпосередньо породжує для ОСОБА_2 юридичні наслідки у виді права на спадщину, оскільки відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 24.04.2024 року в цивільній справі №673/674/23 ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину. А тому у майбутньому апелянт матиме змогу визнати за собою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право на завершення виготовлення технічної документації та державну реєстрацію земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають її необґрунтованою, оскільки ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , тому встановлення факту, що ОСОБА_6 доводився сином ОСОБА_7 не породжує для ОСОБА_2 юридичних наслідків у виді права на спадщину. Тому просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Ходаківська І.Ю. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інтереси яких представляла в судовому засіданні адвокат Ходаківська І.Ю. теж заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин ( ч.4 ст.376 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Кальна Хмельницького району Хмельницької області помер ОСОБА_6 (а.с.10 т.1).

За життя ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . На день його смерті за даною адресою ніхто не зареєстрований (а.с.40 т.1).

Після його смерті приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Янцаловською В.О. заведено спадкову справу за №32/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6

09 березня 2022 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернувся його двоюрідний племінник ОСОБА_3 (а.с.38 т.1).

Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 01.08.2022 року, яке набрало законної сили 01.09.2022 року встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_6 , двоюрідним дядьком ОСОБА_3 (а.с.49-50 т.1).

05 серпня 2022 року із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 як двоюрідні племінники останнього також звернулися ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , на що приватний нотаріус повідомив ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 про необхідність звернення до суду для встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем (а.с.44-47 т.1).

07 вересня 2022 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_2 як двоюрідна сестра померлого (а.с.48 т.1).

27 січня 2023 року в межах вказаної спадкової справи приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Янцаловською В.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке складається із земельної ділянки площею 1,4019 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :04:068:0019, яка знаходиться на території Деражнянської ТГ (колишня Кальнянська сільська рада) Хмельницького району Хмельницької області (а.с.52 т.1).

Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.01.2024 року, з урахуванням описки цього ж суду від 16.02.2024 року, встановлено юридичні факти, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя доводився двоюрідним дядьком ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , суд виходив з того, що ОСОБА_2 у встановлений строк прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24.04.2024 року рішення суду від 16.01.2024 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_12 , змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що вирішення позовної вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 при чинному свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.01.2023 року, яке видане ОСОБА_2 щодо частини спадкового майна спадкодавця ОСОБА_6 не відновить порушених, на думку позивачів, їх спадкових прав. Зазначив, що правомірним та ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є оспорення свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2023 року, виданого ОСОБА_2 (а.с. 9-11, т.2)

В червні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Деражнянського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, та згідно ухвали суду від 09.08.2024 року провадження у даній справі відкрито (а.с.12-13 т.2).

Також, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася Стрелецька Філля. Її батьками значаться ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , актовий запис 445 від 05.07.1949р. (а.с.21 т.1)

ОСОБА_15 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 06.05.1946 року, актовий запис №120 та змінила прізвище на ОСОБА_17 (а.с.22 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_6 та його матір`ю значиться ОСОБА_15 (а.с.26 т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Кальня Деражнянського району Хмельницької області померла ОСОБА_7 , про що 23.07.1994 року складено відповідний актовий запис за №7 (а.с.7 т.1).

Згідно архівної довідки, виданої виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Хмельницької області від 21.03.2022 року за №02.15-08/14 в погосподарській книзі №4 с. Кальня (Кальна) за 1974-1976 роки Кальнянської сільської ради Деражнянського району за особистим рахунком № НОМЕР_1 зазначено господарство в с. Кальна, голова сім`ї ОСОБА_14 .

В розділі І «Список членів сім`ї» зазначено ОСОБА_14 , - голова сім`ї, ОСОБА_7 , 1926 р.н. (відношення до голови сім`ї - дочка) та ОСОБА_6 , 1953р.н. (відношення до голови сім`ї - внук) (а.с. 17 т.1).

Згідно архівної довідки, виданої виконавчим комітетом Деражнянської міської ради Хмельницької області від 06.02.2023 року за №02.02-08/235 в погосподарській книзі №6 с. Кальня (Кальна) за 1991-1995 роки Кальнянської сільської ради Деражнянського району за особистим рахунком № НОМЕР_2 зазначено господарство в с. Кальна, голова сім`ї ОСОБА_7 .

В розділі І «Список членів сім`ї» зазначено ОСОБА_7 , 1926 року народження, - голова сім`ї, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (відношення до голови сім`ї записано першим - син) (а.с.18 т.1).

Згідно рішення сімнадцятої сесії Кальнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №1 від 29.09.1993 року ОСОБА_7 в порядку приватизації передано земельну ділянку, площею 0,25 га (а.с.19 т.1).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1, 2 статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який отримав спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною 1 статті 1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Chahal v. the United Kingdom (заява №22414/93, пункт 145, рішення від 15 листопада 1996 року) вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань (див. рішення у справі Vilvarajah and Others v. the United Kingdom; заяви №№13163/87, 13164/87, 13165/87, 13447/87, 13448/87 52854/99, пункт 122, від 30 жовтня 1991 року).

Також ЄСПЛ неодноразово зазначав (справа Afanasyev v. Ukraine, заява №38722/02, пункт 75, рішення від 5 квітня 2005 року), що стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча держави-учасники мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення у справі Aydin v. Turkey від 25 вересня 1997 року п. 103 та рішення у справі Kaya v. Turkey від 19 лютого 1998 року, пункт 106).

Отже, застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

У справах позовного провадження встановлення факту родинних відносин, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Колегія суддів також зазначає, що вимога про встановлення факту родинних відносин може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене апеляційний суд констатує, у справі, що переглядається вимога про встановлення факту родинних відносин, без заявлення інших позовних вимог, у зв`язку з чим цей факт встановлюється не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав позивачки, а є лише підставою для вирішення інших позовних вимог, іншої справи.

Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20).

Отже, обрання позивачами неефективного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позовній вимозі про встановлення факту родинних відносин, тому колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам апеляційної скарги.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин.

Підстави для вирішення питання про перерозподіл судового збору відсутні, оскільки судом апеляційної інстанції змінено лише мотиви відмови у задоволенні позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 серпня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк