ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 644/7791/23

провадження № 22-ц/818/2799/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2024 року, ухвалене суддею Ізмайловим І.К.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з 06 грудня 2008 року по 22 березня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначив, що на підставі судового наказу, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 29 січня 2021 року, з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 12 січня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вказав, що з 14 липня 2023 року їх дочка ОСОБА_4 не проживає разом з матір`ю, категорично відмовляється повертатися додому, на даний час перебуває у м. Одесі, де проживає у нього, дитина вступила до Одеського ліцею № 59 до 9 класу, оформила статус ВПО, паспорт громадянки України та нову банківську картку, оскільки стара залишилась у відповідачки.

Вважав, що за вказаних обставин є безпідставним стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки.

Просив припинити з 21 липня 2023 року стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 12 січня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 29 січня 2021 року; змінено спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 29 січня 2021 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано та не вмотивовано, чому не припинено стягнення аліментів на дочку, як періодичних платежів, як заявлено в позові, з 21 липня 2023 року. Зазначив, що судом не вмотивовано, що він повинен повністю утримувати свою дочку та на другу дитину виплачувати аліменти в розмірі частки від доходів, що суттєво погіршує його матеріальний стан. Вважав, що в даному випадку розмір аліментів на одну дитину повинен складати половину від 1/3 частки, тобто 1/6 частину.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні підстави для звільнення позивача від сплати аліментів та припинення їх стягнення щодо дочки, у зв`язку з чим також наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, визначеного судовим наказом та стягнення аліментів на сина в розмірі частини заробітку (доходу) позивача.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 06 грудня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року розірвано (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох дітей дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7).

29 січня 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 12 січня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.8).

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06 вересня 2023 року № 5105- ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08 вересня 2023 року № 5105- вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до довідки Одеського ліцею № 59 Одеської міської ради від 24 серпня 2023 року № 265, ОСОБА_4 , буде навчатися в 9-А класі ліцею. Довідка видана для подання у м. Харків, ЗОШ № 118 (а.с.14).

З акту від 17 квітня 2024 року мешканців будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_10 , проживає у квартирі АДРЕСА_3 з липня 2023 року разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею (а.с.40).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилався на обставину, яка має істотне значення для припинення стягнення аліментів, оскільки з 14 липня 2023 року його дочка ОСОБА_4 не проживає разом з матір`ю, категорично відмовляється повертатися додому, на даний час перебуває у м. Одесі, де проживає у нього, дитина вступила до Одеського ліцею № 59 до 9 класу, оформила статус ВПО, паспорт громадянки України та нову банківську картку, оскільки стара залишилась у відповідачки.

Відповідно до судового наказу, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 29 січня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 12 січня 2021 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судова колегія зазначає, що акт від 17 квітня 2024 року мешканців будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , є неналежним доказом, оскільки він не є офіційними документом та не засвідчений посадовою особою.

Таким чином, ОСОБА_5 не надав достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що саме з 14 липня 2023 року дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та саме з цього часу перебуває на його утриманні.

В свою чергу матеріали справи містять належні докази того, що з 08 вересня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зміна фактичних обставин після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 29 січня 2021 року.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не зазначив в судовому рішенні дату, з якої необхідно припинити стягнення аліментів на дочку.

Оскільки встановлені судом обставини щодо проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08 вересня 2023 року, з батьком і є тими обставинами, які мають істотне значення для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами та припинення їх стягнення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення, зазначивши період, за який підлягає припиненню стягнення аліментів з ОСОБА_1 щодо дочки з 08 вересня 2023 року.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є безпідставними, оскільки позивачем не зазначено обставин, що впливають на припинення таких платежів та не надано відповідних доказів щодо цього. Також ОСОБА_1 визнав факт проживання сина з колишньою дружиною. Виходячи з наведеного ці вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу колегія суддів не погоджується із розміром стягуваних аліментів з ОСОБА_1 в розмірі частини його доходу щомісячно на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на утриманні позивача перебуває його дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є підставою для зміни розміру аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину доходу позивача щомісячно.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в частини визначення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, враховуючи те, що зазначений розмір відповідатиме матеріальному становищу платника аліментів та буде достатнім для утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 травня 2024 року змінити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнутих судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 29 січня 2021 року, а саме з 08 вересня 2023 року.

Змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 29 січня 2021 року та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1610,40 грн за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.