Справа № 242/2078/23
Провадження № 2/242/78/24
29 січня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів грошової допомоги, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із даним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
Відповідачка у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надала.
Заяви та клопотання сторін.
Заяв та клопотань не надходило.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 21.12.2023 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.
16.08.2017 року відповідачка звернулась до УСЗН Селидівської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на себе та дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У заяві відповідачка повідомляла про відсутність житлових приміщень в неї та членів її сім`ї, розташованих в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції.
На підставі заяви ОСОБА_1 була проведена перевірка фактичного місця перебування, за результатами якої було призначено грошову допомогу на період з 16.08.2017 р. по 15.02.2018 р. в розмірі 2196,00 грн. щомісячно.
В наступних зверненнях від 16.02.2018 р., 07.09.2018 р., 07.03.2019 р., 09.09.2019 р. відповідачка повідомляла про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, АРК і м.Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що підтверджується ї підписом на заявах.
В ході перевірки наданої відповідачкою інформації, 10.09.2019 р. до управління надійшла інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про те, що у володінні чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_3 є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (дата державної реєстрації права власності 22.10.2009 р.). Також, ОСОБА_3 є власником частини житлового будинку (дата державної реєстрації права власності 27.09.2009 р.) за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до Порядку № 505 (в редакції постанови КМУ від 31.05.2017 р. № 370) смт Курахівка м.Селидове не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, що також стосується й с.Немія.
Рішенням начальника управління від 11.09.2019 р. було вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначені допомоги на наступний період та утримати занадто отримані кошти допомоги за період з 01.06.2017 р. по 12.08.2017 р., з 16.08.2017 р. по 15.08.2018 р., з 07.09.2018 р. по 06.09.2019 р. у розмірі 100 %.

ОСОБА_1 в заяві від 10.09.2019 р. надала пояснення щодо виявлених обставин, зазначивши, що не знала про наявність нерухомості у свого чоловіка та зобов`язання здійснювати погашення надміру отриманих коштів грошової допомоги.

Сума надміру отриманих коштів,що підлягає поверненню, за період з 01.06.2017 р. по 06.09.2019 р. склала 62938,41 грн.

ОСОБА_1 частково повернула надміру отримані кошти, станом на день складання позову залишок надміру отриманих коштів склав 52338,41 грн. Добровільно кошти до теперішнього часу повернуті не були.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка, будучі обізнаною про необхідність повідомлення про наявність та зміну обставин, які впливають на розмір та призначення грошової допомоги, та про необхідність повернення сум переплати, про що свідчить її підпис у заяві та декларації, не повідомила про зміну таких обставин, суму переплати добровільно не повернула, чим були завдані матеріальні збитки.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 р., грошова допомога не призначається у разі наявності у власного будь-кого з членів сім`ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

За положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Факт недобросовісності набуття відповідачкою отриманих коштів за призначеною грошовою допомогою, що виразилось у неповідомленні органу, що її призначив про наявність обставин, встановлено в судовому засіданні, а тому, сума надміру виплаченої житлової субсидії має бути повернута відповідачкою, як така, що одержана без належної правової підстави.

Приймаючи до уваги встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що грошова допомога на період з 01.06.2017 р. по 06.09.2019 р. на загальну суму 62938,41 грн. була перерахована та виплачена відповідачці внаслідок свідомого не повідомлення нею інформації, що впливає на її призначення, а тому підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному розмірі в сумі 52338,41 грн.

Таким чином, у справі встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, , юридична адреса: Донецька область, м.Селидове, вул..Пушкіна, 8, до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , про стягнення занадто отриманих коштів грошової допомоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради надмірно одержані кошти грошової допомоги за період з 01.06.2017 р. по 06.09.2019 р. на загальну суму 52338 (п`ятдесят дві тисячі стриста тридцять вісім) грн.. 41 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.01.2024 р.

Суддя В.Г.Черков