ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/992/21
Провадження № 2/292/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року с-ще Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Лотуги В.Ф.

при секретарі судового засідання Володіній В.В.

з участю відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Пулинська селищна рада про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_5 подав до суду позовну заяву, вимоги по якій уточнені 16.02.2022 та просить визнати недійсним заповіт, складений 11 травня 2021 року ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений старостою Пулинської селищної ради Мартинівського старостинського округу та зареєстрований в реєстрі за №22 та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після тривалої тяжкої хвороби помер його батько ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну з кадастровим номером :10:000:0130, що знаходиться на території Червоноармійської (Пулинської) селищної ради Житомирської області, житловий будинок, легковий автомобіль та трактор.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і все те, що ще буде належати йому на день смерті заповів йому.

07.09.2021 подав заяву про прийняття спадщини до Пулинської державної нотаріальної контори, де йому повідомили, що 11.05.2021, ОСОБА_6 склав новий заповіт, згідно якого належне йому майно заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вважає, що вказаний заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки батько тривалий час тяжко хворів, переніс два інсульти, у зв"язку з чим у нього була вражена більша частина головного мозку, що вплинуло на його психічне здоров"я та на можливість усвідомлювати значення своїх дій.

Враховуючи викладене, просить суд визнати недійсним заповіт, складений 11 травня 2021 року ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03.12.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09 год. 45 хв. 27 грудня 2021 року.

31.01.2022 ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області, уточнені анкетні дані відповідача 2, вважається вірними наступні анкетні дані відповідача 2 - " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12001, Житомирський район, Пулинська ОТГ, с.Ягодинка" та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Пулинську селищну раду.

17.03.2022 ухвалою суду призначено комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради. На період проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 14.04.2022 провадження у справі поновлено у зв`язку із поверненням експертною установою без виконання експертизи для збору додаткових матеріалів.

26.05.2022 ухвалою суду провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер.

Ухвалами суду від 14.12.2022 та 09.01.2023 провадження у справі пононовлено та залучено правонаступника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 .

19.01.2023 ухвалою суду у справі призначено комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої за клопотанням представника позивача доручено експертам комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради. На період проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 07.06.2023 провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта.

Згідно ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11 вересня 2023 року, підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 20.11.2023 по справі призначено повторну комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої за клопотання представника позивача доручено експертам Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я". На період проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 15.08.2024 провадження у справі поновлено.

Згідно ухвали суду від 12.09.2024 у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Ващук Ю.С. про призначення повторної експертизи, відмовлено.

28 грудня 2021 року відповідачка ОСОБА_1 надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що близько 20 років проживала спільно без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 . В останні дні свого життя ОСОБА_6 коли став себе погано почувати після отриманої вакцинації від короновірусної хвороби, повідомив їй про те, що склав заповіт на випадок своєї смерті і дещо заповів і їй. Про зміст заповіту не говорив. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Реєстрацією його смерті та похованням займалася лише вона за власні кошти. Виконуючи волю померлого, подала до Пулинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . У своєму позові позивач зазначає, що його батько ОСОБА_6 тривалий час тяжко хворів, переніс два інсульти, у зв"язку з чим у нього була вражена більша частина головного мозку, що вплинуло на його психічне здоров"я та на можливість усвідомлювати значення своїх дій, що є неправдивим. ОСОБА_5 через зловживання спиртними напоями, ніколи не провідував батька та не цікавився його станом здоров"я. Лише декілька разів приїздив на підпитку і вимагав у нього гроші. Приблизно у червні 2017 року ОСОБА_6 декілька днів лікувався у Пулинській районній лікарні після перенесеного інсульту. Після чого почував себе добре, самостійно пересувався, сторонньої допомоги не потребував, все усвідомлював і не мав будь-яких психічних розладів. Будучим психічно здоровим, 30.04.2021 ОСОБА_6 добровільно забажав вакцинуватися від короновірусної хвороби, про що самостійно надав лікарям згоду, яку власноручно підписав. Викладені позивачем обставини щодо психічного здоров"я спадкодавця ОСОБА_6 , внаслідок чого він не усвідомлював значення своїх дій, є надуманими і не підтвердженими доказами. На підставі викладеного просить у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, остання надала суду письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник, відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Пулинської селищної ради у судове засідання не з`явився, від голови Пулинської селищної ради на адресу суду надійшло письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без участі їх представника.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що з ОСОБА_6 прожила разом 20 років. Після інсульту, останні чотири роки ОСОБА_6 проживав у неї вдома в с.Ягодинка. Після того, як син ОСОБА_6 - ОСОБА_5 захворів, то він вирішив написати заповіт на неї та її сина ОСОБА_2 , якому заповів трактор. Заповіт був складений в Мартинівській сільській раді. Бажання скласти новий заповіт було самого ОСОБА_6 , так як знав, що син довго жити не буде, оскільки був хворий та пив. Напередодні та у день складанні заповіту стан здоров`я ОСОБА_6 був стабільний, розумів те, що робив, сумнівів у його психічній діяльності не виникало. Після складання заповіту, ОСОБА_6 його прочитав та підписав. Зазначила, що ОСОБА_6 до лікаря психіатра ніколи не звертався. Психічний стан ОСОБА_6 був нормальний, сумнівів у його психічній діяльності не було, думки висловлював зрозуміло, спілкувався як завжди, сам ходив, їв, в 2021 році ще сам керував власним автомобілем. Перший інсульт стався в ОСОБА_6 в червні 2017 року і після лікування його стан покращився. У лютому 2021 року в ОСОБА_6 знову стався інсульт і він проходив лікування в Пулинській лікарні. Після проведеної діагностики та призначеного нового лікування стан ОСОБА_6 покращився. 14.05.2021 ОСОБА_6 стало погано, понизився тиск, приїхала швидка медична допомога і забрала його в лікарню. Перед цим скарг на здоров`я у ОСОБА_6 не було, думки висловлював зрозуміло, спілкувався нормально, ходив, їв. ОСОБА_5 був оформлений по догляду за батьком, однак догляд за ним здійснювала лише вона одна.

У судовому засіданні, ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_6 прожив разом з його матір`ю ОСОБА_1 близько 20 років. Останні 4 роки він жив у мами в с.Ягодинка. Коли у ОСОБА_6 стався інсульт, то він передав йому свій трактор, а він після смерті ОСОБА_6 мав поставити йому пам`ятник. При житті ОСОБА_6 написав заповіт на свого сина ОСОБА_5 . На прохання ОСОБА_6 возив його в с.Мартинівку, щоб переробити заповіт. При складанні заповіту присутній не був, однак йому відомо, що ОСОБА_6 мав заповісти йому трактор. У день складання заповіту психічних порушень у ОСОБА_6 не було, розумів що робить. ОСОБА_6 переробив заповіт у зв`язку з тим, що знав, що син ОСОБА_5 хворий і скоро помре, а тому не хотів щоб його майно дісталося ОСОБА_4 . Після 09.03.2021 ОСОБА_6 бачив майже щодня, неадекватність у його мові, вчинках не помічав. Після лікарні, стан ОСОБА_6 покращувався, ліва сторона трохи була проблемна. В день смерті ОСОБА_6 17.05.2021 не бачив, однак бачив на передодні і з ним було все гаразд.

Вислухавши пояснення відповідачів та представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та це вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.07.2021, виданого повторно Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 92 (т.1 а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.06.2021, виданого повторно, батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_6 (т.1 а.с.12).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №232284 від 01.11.2004, ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка площею 2.92 га, кадастровий номер :10:000:0130, що розташована на території Червоноармійської селищної ради Червоноармійського району Житомирської області (т.1 а.с.8).

Із заповіту від 19.10.2017, складеного ОСОБА_6 , вбачається, що останній на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і все те, що ще буде належати йому на день смерті, а також належні йому майнові права та обов"язки на час смерті, заповів ОСОБА_5 (т.1 а.с.9).

Відповідно до заяви до Пулинської державної нотаріальної контори від 07.09.2021, ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 (т.1 а.с.11).

Згідно довідки № 1190 від 22.07.2021, виданої виконавчим комітетом Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ., разом з яким на день смерті та протягом шести місяців після смерті були зареєстровані: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не родич - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.с.10).

Із відповіді Пулинської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №21/01-16 від 26.01.2022 та спадкової справи № 127/2021, вбачається, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , Пулинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №127/2021. Спадкоємцями по справі є: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , які прийняли спадщину у встановлені законом строки (т.1 а.с.83).

Із спадкової справи № 127/2021 вбачається, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , 01.09.2021 заведена справа на підставі заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 03.08.2021. У справі мається заява ОСОБА_5 від 07.09.2021 про те, що він приймає спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_6 (т.1 а.с.84-99).

Відповідно до копії заповіту від 11.05.2021, складеного ОСОБА_6 , останній заповів трактор колісний марки Т-25А, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску, заводський № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а все інше своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.1 а.с.102).

З висновку комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи №228-2023 від 15.05.2023, вбачається, що відповісти на поставлене питання - "Чи міг ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за станом здоров"я усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними на момент складення (підписання) заповіту 11.05.2021 на ім"я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і якщо міг, то якою мірою (абсолютно, повною мірою тощо)?", по представленим матеріалам неможливо, оскільки даних про звернення його за медичною допомогою до психіатра та інших спеціалістів після виписки зі стаціонару, динаміку його стану немає. Амбулаторна карта ОСОБА_6 відсутня (т.1 а.с.231-233).

З медичних карток та виписок № №1712, 1992, 395, 952 вбачається, що ОСОБА_6 в період з 18 по 27.06.2018, з 10 по 19.07.2018, з 24.02 по 09.03.2021, з 14 по 17.05.2021 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Лікарня" Пулинської селищної ради, де йому встановлено діагноз: ГПМК по ішемічному типу в басейні правої СМГ, ЗМА, лівої ЗМА з геморогічною трансформацією, ураження ІІ пари ЧМН, вечтибуло-атактичними порушеннями, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. Енцефалопатія ІІІ ст. змішаного генезу. Кома ІІ ст. та інше.

Ухвалою суду від 20.11.2023 клопотання представника позивача задоволено та призначено у справі повторну комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я". Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_4 , якому роз`яснено положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

31.01.2024 та 01.05.2024 до суду надійшли клопотання з ДУ "Інститут судової психіатрії" Міністерства охорони здоров`я про здійснення ОСОБА_4 оплати для проведення експертизи в сумі 90 770,40 грн.

Листами від 01.02.2024 та 01.05.2024 суд повідомив позивача ОСОБА_4 та його представника про необхідність відповідно до ухвали суду від 20.11.2023 оплатити проведення призначеної експертизи.

14.08.2024 до суду з експертної установи надійшов лист від 05.08.2024 про повернення матеріалів без виконання, у зв`язку з неоплатою вартості експертизи.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює старостою Мартинівського старостинського округу Пулинської селищної ради. У травні 2021 року в старостат звернувся ОСОБА_6 для складання заповіту. ОСОБА_6 особисто вказав на кого складати заповіт, яке майно заповідає і надав документи на майно. Його волевиявлення було самостійним, без будь-якого примусу, усвідомлював свої дії, сумнівів у психічній діяльності не викликало. Після складання заповіту, ОСОБА_6 особисто його прочитав та підписав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що померлого ОСОБА_6 дуже добре знав, раніше разом працювали, був приємною людиною. ОСОБА_6 останнім часом співмешкала з ОСОБА_1 в с.Ягодинка, домоволодіння якої межує з його. До останнього його дня життя кожен день бачився з ним, спілкувалися, допомагав ремонтувати автомобіль, яким він керував. Відхилень у його психіці не спостерігав, був розсудливим. Йому відомо, що у ОСОБА_6 був інсульт та він проходив відповідне лікуванні в лікарні. Після інсульту у нього погано працювала рука, однак це не вплинуло на його поведінку та психічну діяльність.

У судовому засіданні експерти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо складеного висновку комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи №228-2023 від 15.05.2023 повідомили, що експертиза проведена на підставі наданих судом медичних документів, які містили розбіжності у записах щодо стану здоров`я ОСОБА_6 . За період з 09.03.2021 до дня складання заповіту медичні документи надані не були, а тому неможливо визначити чи мав ОСОБА_6 психічні порушення та яка була у нього психічна діяльність на час складання заповіту.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_11 щодо складеного висновку комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи № 228-2023 від 15.05.2023 повідомила, що є лікарем-психологом та залучалась для проведення експертизи. Доповідачем - лікарем-психіатром здійснювалась доповідь по призначеній експертизі і обговорювалось поставлене питання, однак питань до психолога не було, а тому як член комісії лише підписала висновок. Зазначила, що психолог вирішує питання щодо здатності особи саме розуміти значення своїх дій та керувати ними, а вирішення питання щодо усвідомлення значення своїх дій належить до компетенції лікаря-психіатра.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.12, ст.1234 ЦК України).

Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як зазначено в ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі № 551/335/18 зазначив, зокрема, що заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати важливі для особи питання щодо призначення спадкоємців, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Згідно ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є ст. 1257 ЦК України, якою визначено лише дві підставі недійсності заповіту.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року в справі №756/14304/15-ц зроблено висновок по застосуванню частини 2 ст. 1257 ЦК України та вказано, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 397/1396/19 зазначив, що у статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надано роз`яснення про те, що право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У пункті 18 вказаної постанови містяться роз`яснення про те, що заповіт, складений особою до визнання її недієздатною, не може бути змінено чи скасовано її опікуном. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт, як односторонній правочин, має відповідати загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, у яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Як на підставу для визнання заповіту недійсним позивач вказує, що оспорюваний заповіт підписаний ОСОБА_5 через хворобу у стані, коли особа не розуміла наслідків складення та підписання такого документу та відповідно заповіт не відповідає дійсній волі спадкодавця. Доказів на підтвердження таких доводів позивачем та його представником, суду не надано.

Окрім того, такі доводи спростовуються поясненнями відповідачів, показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно пояснень відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на момент складення ОСОБА_6 заповіту, а також на передодні, останній був свідомий про те, що робить та не виявляв будь-яких ознак хвороб, які б перешкоджали йому скласти заповіт, сам їв, ходив, вільно висловлював свої думки.

У даному спорі предметом доказування є психічна можливість у особи, яка вчиняє правочин усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як вбачається з копії заповіту від 11.05.2021, складеного ОСОБА_6 , він був складений в с.Мартинівка Пулинського району Житомирської області, посвідчений старостою Пулинської селищної ради Мартинівського старостинського округу Житомирської області Зубрицькою О.Ц. Заповіт записаний зі слів заповідача ОСОБА_6 , до його підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний у її присутності о 16 годині 35 хвилин. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Цей заповіт складено і підписано у двох примірниках, один з яких зберігається у Мартинівському старостинському округу, а другий видається заповідачу.

До того ж староста Мартинівського старостинського округу Пулинської селищної ради Зубрицька О.Ц., яка посвідчувала спірний заповіт, у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_6 особисто вказав на кого складати заповіт, яке майно заповідає і надав документи на майно. Його волевиявлення було самостійним, без будь-якого примусу, усвідомлював свої дії, сумнівів у психічній діяльності не викликало. Після складання заповіту, ОСОБА_6 особисто його прочитав та підписав.

Також, під час судового розгляду не встановлено даних, які б вказували на нікчемність складеного 11.05.2025 ОСОБА_6 заповіту.

Суд сприяв стороні позивача у реалізації ними прав, передбачених цивільним процесуальним законодавством для з`ясування тих обставин на які вони посилаються у позовній заяві.

З цією метою, судом за клопотанням представника позивача 17.03.2022 призначено комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради. Експертиза не була проведена та повернута до суду для збору додаткових матеріалів.

За клопотанням представника позивача, судом 19.01.2023 у справі призначено комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої знову доручено експертам комунального некомерційного підприємства "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради.

З висновку експертизи №228-2023 від 15.05.2023, вбачається, що відповісти на поставлене питання - "Чи міг ОСОБА_6 за станом здоров"я усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними на момент складення (підписання) заповіту 11.05.2021 на ім"я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і якщо міг, то якою мірою (абсолютно, повною мірою тощо)?", по представленим матеріалам неможливо.

20.11.2023 судом задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі повторну комплексну посмертну судову психолого-психіатричну експертизу. На прохання сторони позивача, проведення експертизи доручено експертам Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я". Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_4 , якому роз`яснено положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

31.01.2024 та 01.05.2024 до суду надійшли клопотання з ДУ "Інститут судової психіатрії" Міністерства охорони здоров`я про здійснення ОСОБА_4 оплати для проведення експертизи в сумі 90 770,40 грн.

Листами від 01.02.2024 та 01.05.2024 суд повідомив позивача ОСОБА_4 та його представника про необхідність відповідно до ухвали суду від 20.11.2023 оплатити проведення призначеної експертизи.

14.08.2024 до суду з експертної установи надійшов лист від 05.08.2024 про повернення матеріалів без виконання, у зв`язку з неоплатою вартості експертизи.

Згідно ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Позивач ОСОБА_4 не оплативши проведення заявленої експертизи, умисно ухилився від участі в її проведенні та не виконав ухвалу суду від 20.11.2023, що тягне для нього відповідні наслідки, передбачені ст. 109 ЦПК України.

Викладені обставини свідчать, що саме внаслідок дій позивача виконання експертизи на підставі ухвали суду від 20.11.2023 стало неможливим (неоплата експертизи), а тому в силу ст.109 ЦПК України, суд вважає, що той факт, що ОСОБА_6 в момент складання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, не підтверджений.

Крім того, у разі непогодження з виставленою до оплати ДУ "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я" сумою, сторона позивача фактично з лютого 2024 року і до часу прийняття рішення у справі, мала можливість замовити проведення експертизи у іншій експертній установі та подати до суду висновок експерта, однак цього не зробила.

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вказаних підстав суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано суду доказів, які б засвідчували, що на момент складання заповіту 11.05.2021 спадкодавець ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій, не міг керувати ними в силу похилого віку або хвороби, не мав наміру складати заповіт, а його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі. Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства.

Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для визнання заповіту від 11.05.2021 року недійсним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір з відповідачів не стягується.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Пулинська селищна рада про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 .

Відповідачі:

1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 .

2) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Пулинська селищна рада, знаходиться за адресою: 12001, вул.Незалежності, 13, с-ще Пулини, Житомирський район, Житомирська область, код ЄДРПОУ - 04347172.

Повний текст рішення складений 03 жовтня 2024 року.

Суддя В. Ф. Лотуга