"01" жовтня 2024 р. Справа № 363/2088/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

01.10.2024 м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Шубочкіна Т.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ковриженко О.О. про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою судді від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

30.09.2024 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Ковриженко О.О. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 : на 1/2 частини квартири, загальною площею 36,2 кв. м (житлова площа 11,5 кв м.), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частини садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :38:140:1254) за адресою: Київська обл., Вишгородський район, Хотянівська сільська рада.

Обґрунтовуючи заяву, представник позивача зазначає, що наявні підстави вважати, що відповідач у будь-який момент може здійснити відчуження спірного майна, для уникнення його поділу. До того ж, факти щодо розпорядження коштами в значному розмірі та транспортним засобом, які є спільною сумісною власністю свідчать про наявність ризику повторення неправомірного відчуження спільного майна подружжя. Відтак права відповідача як титульного володільця майна в будь-який момент розпорядитися ним призведе до застосування судом завищеного або заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушить баланс інтересів сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1,3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суддею встановлено, що предметом спору є майно, яке за твердженням позивача є об`єктом права спільної власності подружжя.

Належність зазначеного майна відповідачу доведена документально.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна (додається), відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,2 кв.м, житловою 11,5 кв.м.

Також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер :38:140:1254) за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с/рада Хотянівська зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Житловий будинок, загальною площею 211,4 (житловою площею 135, 9 кв м) з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000 га (кадастровий номер :38:140:1254) за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх спору.

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові активи, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Конкретний захід забезпечення позову повинен бути співмірним з позовними вимогами, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суддя приходить до висновку, що вжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно, яке є предметом спору по даній справі, в межах заявлених позовних вимог, не призведе до порушення прав відповідача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача у разі встановлення неправомірних дій відповідача.

Належність спірного майна відповідачу доведена відповідними витягами з реєстру прав власності, отже, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ковриженко О.О. про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - задовольнити.

Накласти арешт на наступне нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :

- накласти арешт на 1/2 частини квартири, загальною площею 36,2 кв. м (житлова площа 11,5 кв м.), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- накласти арешт на 1/2 частини садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,

- накласти арешт на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :38:140:1254) за адресою: Київська обл., Вишгородський район, Хотянівська сільська рада.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення суддею, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 діб з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя Шубочкіна Т.В.