Дата документу 25.09.2024 Справа № 333/7984/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/7984/23 Головуючий у 1 інстанції Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/1390/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира АДРЕСА_2 ). Поверхом вище, над квартирою позивача, розташована квартира за адресою: АДРЕСА_3 (далі - квартира АДРЕСА_4 ), яка за Інформацією з Державного рестру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві власності належить відповідачці ОСОБА_1 . 12 липня 2023 року у квартирі N?53 трапилось залиття, що підтверджується актом про наслідки залиття житлового приміщення в ОСББ «Кооператор 4-Б». Згідно з актом про наслідки залиття житлового приміщення в ОСББ «Кооператор 4-Б» від 12.07.2023 р., складеного комісією в складі: члена ревізійної комісії ОСОБА_4 , членів правління: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (відмовилась від підпису), власника квартири N?22 ОСОБА_8 , представника власника квартири N?50 ОСОБА_9 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (відмовилась від підпису) у ніч між першою та другою годиною 12 липня 2023 року в квартирі АДРЕСА_5 , а саме: залита водою стеля кімнати, шпалери під кондиціонером та біля вимикача світла в кімнаті, підлога (паркет)

частково значно пошкоджений. Причиною залиття стала несправність роботи водонагріваючого пристрою (бойлера), а саме, його значне протікання у квартирі АДРЕСА_4 . Висновки і рекомендації комісії: необхідно провести ремонт. Відповідачем ОСОБА_1 висновки комісії не були спростовані в акті. Проте вона відмовилась від підпису в акті про наслідки залиття житлового приміщення. З метою визначення завданих позивачу збитків він звернувся до Запорізького центру оцінки нерухомості. Відповідно до Звіту з визначення ринкового майнового збитку та Акту натурного огляду постраждалої в результаті залиття водою однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 від 15.07.2023 р. ринковий майновий матеріальний збиток, нанесений об?єкту дослідження, виходячи з мети оцінки і сфери застосування звіту про оцінку, даних викладених в цьому звіті, припущень і суджень, обмежень і висновків, станом на дату оцінки 12 липня 2023 року становить 37 181,76 грн. Вартість наданих послуг з оцінки майна становить 1 000,00 грн., що підтверджується Актом виконання послуг з оцінки майна згідно договору N?001-07 від 02.08.2023 р. Вважає також за необхідне зазначити, що з самого початку даний спір він намагався врегулювати з відповідачем на добровільних засадах та у позасудовому порядку. Проте, фактично визнавши всю провину у завданій шкоді, відповідач ОСОБА_1 повністю проігнорувала всі його пропозиції щодо усунення нею шкоди та завданих йому збитків.

Просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 37 181 грн 76 коп - майнову шкоду завдана внаслідок залиття квартири, 10 000 грн 00 коп - моральної шкоди, 1 000 грн 00 коп - витрати на виконання послуг з оцінки майна. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 37 181 гривень 76 копійок; на відшкодування моральної шкоди 3 000 гривень 00 копійки, витрати на виконання послуг з оцінки майна 1 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі по 2 147 гривень 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, який відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачка, хоча ж власником квартири, не проживала в ній на момент затоплення; окрім цього зазначають, що складений акт про наслідки залиття приміщення не відповідає вимогам чинного законодавства.

17 червня 2024 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_7 , належить позивачу ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 5-54 від 10 лютого 2016 року.

Квартира за адресою: АДРЕСА_8 , належить відповідачу ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за номерами записів №346416152.

Згідно з копією акту №б/н від 12 липня 2023 року, складеного комісією у складі: члена ревізійної комісії ОСОБА_4 ,, членів правління: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ними була обстежена квартира АДРЕСА_9 , на предмет залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_4 . На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі АДРЕСА_2 постраждали: стеля кімнати, шпалери під кондиціонером та біля вимикача світла в кімнаті, підлога (паркет частково дуже значно пошкоджений). В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_4 виявлено: несправність роботи водонагріваючого пристрою (бойлера, а саме: значне протікання. Подія сталася між 01:00-02:00 12 липня 2023 року.

Відповідно до звіту з визначення ринкового майнового збитку, ринковий майновий матеріальний збиток, нанесений Об?єкту дослідження житлова однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_10 , виходячи з мети оцінки і сфери застосування звіту про оцінку, даних викладених в цьому звіті, припущень і суджень, обмежень і висновків, станом на дату оцінки 12 липня 2023р. становить 37181,76 грн.,в тому числі ПДВ (20%) - 6196,96 грн.

Згідно зі звітом ФОП ОСОБА_10 вартість ринкового майнового матеріального збитку складає 37 181,76 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив на її надмірний розмір, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задовольнив частково.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом розміром присуджених до відшкодування сум, та не може погодитись з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживанні. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку

Згідно з ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, тощо.

Згідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Отже, відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання у квартирі несе безпосередньо її власник.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, ОСОБА_1 , як власник квартири, зобов`язана дотримуватись правил користування приміщеннями житлових будинків, слідкувати за санітарно-технічним обладнанням в квартирі, яка є її власністю та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що виливає з вимог ст.13 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували зазначений обов`язок скаржниці саме як власника квартири, а не користувача.

На противагу, матеріалами справи доведено завдану шкоду позивачу, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття №53 у будинку АДРЕСА_11 .

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Щодо тверджень апеляційної скарги, що акт про залиття від 12 липня 2023 року є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті квартири АДРЕСА_12 , судом першої інстанції зазначено наступне.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акту (число, місяць, рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

З наданого акта про наслідки залиття житлового приміщення вбачається, що складений акт відповідає за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки в ньому зазначені всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність підпису відповідача та/або мешканців квартири АДРЕСА_4 на акті про залиття квартири, з огляду на встановлені у справі обставини, в жодній мірі не впливає на його достовірність.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що внаслідок неправомірних дій (бездіяльністю) відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка була виражена у негативних емоціях та переживаннях з приводу несправедливого відношення винуватиці шкоди до завданих проблем, пошкодження майна та неможливості нормально користуватися ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Емоційні хвилювання з приводу пошкодження майна та повної байдужості відповідача до цієї ситуації викликали у позивача погіршення самопочуття.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, що складає 3 000 гривень.

Стосовно тверджень апеляційної інстанції, щодо порушення судом першої інстанції процесуальних прав скаржниці шляхом відмови у проведенні судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Таким чином, призначення судової експертизи є правом суду, а не обов`язком. На підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, їх повноти та достатності, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, що не є порушенням процесуальних прав відповідача по справі. Окрім цього, варто зазначити, що проведення судової будівельно-технічної експертизи можливе виключно у разі збереження приміщення у вигляді після безпосереднього залиття квартири, без проведення будь-яких ремонтних робіт.

Установивши, що правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на відшкодування матеріальної та моральної шкоди у визначених розмірах.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги сторони відповідача, є ідентичними доводам відзиву на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, колегія суддів вважає, що відсутні підстави, повторно давати відповідь на ті самі аргументи заявника, при цьому апеляційний суд враховує, що як, неодноразово зазначав ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року № 303А, §§ 2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, § 2).

ЄСПЛ визначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23, ЄСПЛ).

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді: