Справа № 308/7379/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., за участю секретаря судового засідання Корень В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Михалків Б.С., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де заінтересована особа ОСОБА_2 , у частині скасування арешту накладеного на житлову квартиру АДРЕСА_1 на підставі:

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 3-21863472, виданий 07.10.2010 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 65854641 від 21.12.2022 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10353516 від 12.10.2010 року.

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 3-614/09, ВП № 12160949 виданий 30.10.2009 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 65854641 від 21.12.2022 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9317285 від04.12.2009 року.

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 9-44470818/14, виданий 01.09.2014 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 15552707 від 01.09.2014 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 15552707 від 03.09.2014 року;

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50298477, виданий 21.01.2019 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 45136004 від 21.01.2019 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна.

В обґрунтування скарги зазначає, що вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 . Право власності скаржника на житлову квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 318270129 від 21.12.2022 року.

Відповідна житлова квартира, власником якої був ОСОБА_2 , перебувала в іпотеці в ПАТ «ОТП БАНК» на підставі договору наступної іпотеки № PCNL-800/006/2007 від 26.01.2007 року.

Також зазначає, що у подальшому вона набула права власності на майно на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», як новий кредитор ОСОБА_2 за кредитним договором укладеним з ПАТ «ОТП БАНК», новим кредитором за яким була ТОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС». на підставі договору про відступлення права вимоги від 14.11.2022 року.

Вказує, що на даний час вона має намір відчужити вказану квартиру, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса та подала всі необхідні документи. Після перевірки всіх документів приватний нотаріус повідомила скаржницю про те, що на вказану житлову квартиру накладено арешт у примусовому виконанні за виконавчими документами боржником у яких є попередній власник вказаної житлової квартири ОСОБА_2 .

Також вона звернулася до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді із заявою від від 15.04.2024 року. Така письмова Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді від 15.04.2024 року у скасуванні арешту на майно скаржника мотивована тим, що на даний час відповідні виконавчі провадження, боржником і яких є попередній власник житлової квартири, яка належить скаржнику ОСОБА_2 не погашено заборгованість по виконавчих провадженнях в яких він є боржником і на підставі яких накладено зазначені скаржником арешти.

У зв`язку з наведеним, просить суд зобов`язати відділ державної виконавчої служби міста Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт накладений на житлову квартиру житлову квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , на підставі вищевказаних постанов.

Заявник не скористалася правом на участь у судовому засіданні та її представник подав заяву з проханням провести розгляд скарги без їх участі.

Представник відділу ДВС у м. Ужгороді та заінтересована особа не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на скаргу не подавали, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення АДРЕСА_1 . Право власності на житлову квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 318270129 від 21.12.2022 року.

Відповідна житлова квартира, власником якої був ОСОБА_2 , перебувала в іпотеці в ПАТ «ОТП БАНК» на підставі договору наступної іпотеки № PCNL-800/006/2007 від 26.01.2007 року. У подальшому, вона набула права власності на майно на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», як новий кредитор ОСОБА_2 за кредитним договором укладеним з ПАТ «ОТП БАНК», новим кредитором за яким була ТОВ «Фінансова компанія «АЙКВІТАС» на підставі договору про відступлення права вимоги від 14.11.2022 року.

Судом також досліджено копії постанов про накладення арешту на житлову теперішнього власника квартири ОСОБА_1 , видавником якої є ДВС міста Ужгород.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України Про виконавче провадження за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною другою статті 50 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі зміни власника майна боржника у спосіб не заборонений законом новий власник не є боржником у виконавчих провадженнях, в яких на майно попереднього власника квартири накладено арешт, відповідно підстава обтяження такої житлової квартири арештами, накладеними у таких виконавчих провадженнях відпадає разом зі зміною власника майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набула таке право приватної власності на квартиру у спосіб, прямо передбачений законом, а саме нормами Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 36, 37, таке право власності сторонами не оспорюється, заявником додано до скарги документи, що підтверджують таке її право власності, відповідно такий арешт на майно порушує законні права та інтереси власника.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Між сторонами по справі відсутній спір про право на житлову квартиру, оскільки право власності скаржника підтверджується поданими ним копіями правовстановлюючих документів і ні ким не оспорюється.

За таких обставин суд вважає за доцільне зняти арешт, накладений на майно заявника для забезпечення реалізації нею її конституційних прав вільно володіти та розпоряджатися належною їй власністю.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що вимоги скарги підлягають до задоволення.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження» ст.ст. 258-260, 353, 354, 447-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби міста Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на житлову квартиру АДРЕСА_1 на підставі:

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 3-21863472, виданий 07.10.2010 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 65854641 від 21.12.2022 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10353516 від 12.10.2010 року.

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 3-614/09, ВП № 12160949 виданий 30.10.2009 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 65854641 від 21.12.2022 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9317285 від04.12.2009 року.

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 9-44470818/14, виданий 01.09.2014 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 15552707 від 01.09.2014 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна, єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 15552707 від 03.09.2014 року;

- Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50298477, виданий 21.01.2019 року, видавник: Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 45136004 від 21.01.2019 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе