Справа №333/4037/24
Провадження №2/333/3082/24
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/4037/24 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.06.2024 року відкрито провадження у справі №333/4037/24 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

18 вересня 2024 року до канцелярії суду надійшла заява від відповідача про закриття провадження у справі № 333/4037/24 на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Він з 27.01.1995 року є приватним підприємцем. Позовні вимоги полягають у стягненні суми зі сплати теплової енергії у приміщенні, в якому він як його власник здійснює підприємницьку діяльність. Договір купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді №501353 від 01.09.2006 року по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 272, укладений ним як приватним підприємцем з Концерном «Міські теплові мережі». Договір №75200791 від 01.11.2021 року з позивачем він не укладав.

Учасники процесу, будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Відповідач у клопотанні про закриття провадження просив розглянути його клопотання без його участі.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Це вже повторна неявка представника позивача у судове засідання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Суд, вивчивши клопотання відповідача і матеріали справи, дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 з 27.01.1995 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності є: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2006 року ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення АДРЕСА_2 (а.с.9 зворотна сторона).

01.09.2006 року між Концерном «Міські теплові мережі» та Приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501353 від 01.09.2006 року.Як вбачається з даного договору і додатків до нього, зокрема схеми межи поділу теплової мережі, він укладався відповідачем як приватним підприємцем.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , надавалися відповідачу не як фізичній особі, а як фізичній особі-підприємцю. З моменту укладення договору у 2006 році вказані обставини не змінилися, оскільки відповідач продовжує підприємницьку діяльність, використовує вказане нежитлове приміщення (магазин) у господарській діяльності.

Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція господарських та цивільних судів, - це стаття 20 ГПК України та стаття 19 ЦПК України.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 07 серпня 2019 року у справі №646/6644/17 (провадження № 14-352цс19), від 09 листопада 2021 року у справі №542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), від 23 листопада 2021 року у справі №175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 23 листопада 2021 року у справі №641/5523/19 (провадження № 14-178цс20).

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно із частиною 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року у справі №2-7615/10, від 05червня 2018 року у справі №522/7909/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №335/11807/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі №486/836/18, від 15 травня 2019 року у справі №904/10132/17, дійшла висновку, що наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №916/1261/18 зроблено висновок про те, що вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Першочерговим питанням у цій справі є питання визначення юрисдикції цього спору за позовом юридичної особи (теплопостачальної компанії) про стягнення вартості поставленої теплової енергії до фізичної особи, яка має статус фізичної особи-підприємця та має у власності нежитлове приміщення.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець з 27.01.1995 року і з цього часу вказаний статус не припинено. Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501353 від 01.09.2006 року за адресою: АДРЕСА_3 , укладений позивачем саме з приватним підприємцем ОСОБА_1 .

Доказів того, що вищезазначене нежитлове приміщення не використовується відповідачем у підприємницькій діяльності, матеріали не містять.

Таким чином, фактично позов ініційовано у зв`язку з існуванням спору між Концерном «Міські теплові мережі», як постачальником послуг з забезпечення споживачів тепловою енергією, та споживачем ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем щодо користування такими послугами в межах здійснення відповідачем своєї господарської діяльності у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , в яке позивач надає відповідні послуги, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналізуючи обставини справи, правовідносини, які склалися між сторонами, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах ОСОБА_1 приймає участь як фізична особа - підприємець, а не як фізична особа, тому цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.19, 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі №333/4037/24 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (м.Запоріжжя, вул.Героїв полку «Азов», буд.137, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії закрити, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Роз`яснити позивачу що спір, який виник між ним та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков