ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

за участю представника заявника адвоката Ангелін І.І.,

за участю представника заінтересованої особи Овод А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в порядку окремого позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ангелін І.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю посилаючись на те, що ОСОБА_1 є цивільною дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 та є його єдиною близькою людиною. Батьки ОСОБА_2 померли. Заявник разом з ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, будували плани на майбутнє, всі свята проводили в колі рідних та друзів.

Сторони почали спільно проживати у період з січня 2017 року по січень 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 . Потім разом переїхали проживати в будинок за адресою: АДРЕСА_2 де проживали до квітня 2022 року. Далі у зв`язку з військовою ситуацією переїхали за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_2 був взятий на облік, як внутрішньо-переміщена особа. В подальшому ОСОБА_2 , був мобілізований 01 травня 2022 року та призначений на посаду солдата резерву запасної роти у військову частину НОМЕР_1 . Під час несення служби у Збройних Силах України вони постійно спілкувалися, підтримували зв`язок та по можливості дзвонили один одному та списувалися. Додатково військовослужбовець ОСОБА_2 , в матеріалах справи зазначив як єдину близьку людину цивільну дружину заявника та в подальшому всі документи та сповіщення надходили на її ім`я.

Однак під час виконання бойового завдання, військовослужбовець ОСОБА_2 зник безвісти 29.10.2022 року в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу н.п. Павлівка Волноваського району Донецької області. Після зникнення, заявник єдина особа, яка займається його розшуком. Встановлення факту перебування заявника на утриманні її цивільного чоловіка військо службовця Збройних Сил України ОСОБА_2 під час їх спільного проживання однією сім`єю для отримання щомісячного грошового забезпечення та додаткової винагороди військо службовця ОСОБА_2 , що нараховується йому за місцем несення служби.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2024 року справу прийнято до провадження та заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2024 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та призначено справу для розгляду в порядку окремого провадження.

Через «Електронний суд» від представника заявника адвоката Ангелін І.І. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режими відео конференції.

Через «Електронний суд» від представника заявника адвоката Ангелін І.І. надійшло клопотання про залучення до справи заінтересованих осіб - Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2024 року залучено до участі у справі в якості зацікавлених осіб - Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.07.2024 року від представника Міністерства Оборони України через «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в поданій заяві.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Міністерства Оборони України проти вимог заяви заперечував просив у їх задоволенні відмовити з підстав не доведеності та безпідставності.

Інші учасники до суду не з`явилися, про час слухання справи повідомленні вчасно та належним чином, про що підтверджено поштовим повідомленням.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши подані письмові документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини.

При розгляді судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_4 з 06.08.2008 року, що підтверджено паспортом громадянина України Серії НОМЕР_2 виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 24.11.2006 року.

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 20.01.2022 року.

Згідно Довідки від 26.04.2022 року № 3232- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року № 105 відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року солдат по мобілізації ОСОБА_2 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 призначений на посаду солдата резерву запасної роти з посадовим окладом 2470 грн на місяць. Приступив до виконання службових обов`язків з 01.05.2022 року.

Згідно Повідомлення про безвісно зниклого командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 року № 1/37/5621 адресовано Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 про сповіщення громадянку ОСОБА_1 , про те, що її чоловік солдат по мобілізації ОСОБА_2 29.10.2022 року зник безвісті в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу н.п. Павлівка Волноваського району Донецької області. Тривають пошукові заходи.

07.11.2022 року за заявою ОСОБА_1 , було внесено відомості до ЄРДР № 0001693, правова кваліфікація за ч. 3 ст. 110 КК України. Орган досудового розслідування: Фастівське районне управління поліції ГУНП в Київській області.

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 виданого Великоновосилківським районним відділом РАГС Донецької області від 12.02.1985 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 смт. Велика Новоселівка Донецької області про що зроблено актовий запис № 25. Згідно відомостей про батька - ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть (повторне) Серії НОМЕР_4 виданого Відділом РАГС Великоновосилківського РУЮ Донецької області від 08.11.2001 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблено актовий запис за № 121.

Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 виданого Виконкомом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 29.10.2012 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що зроблено актовий запис за № 28.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Звертаючись з даною заявою заявник ОСОБА_1 зазначила, що факт перебування її на утриманні цивільного чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 під час їх спільного проживання однією сім`єю необхідно для отримання щомісячного грошового забезпечення що нараховується йому та додаткової винагороди військовослужбовця.

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Згідно п.7 Порядку "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30 листопада 2018 року виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

Звертаючись до суду заявником не надано жодного належного доказу, які б підтверджували її матеріальний стан та матеріальний стан ОСОБА_2 , чи була в останього можливість утримувати заявника і чи дійсно вона перебувала на його утриманні, утримання заявника полягало у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Також, відсутні докази щодо відсутності у заявника інших джерел доходів, окрім допомоги померлого.

З наданих до суду доказів взагалі не вбачається що ОСОБА_2 отримував дохід та чи мав у власності будь-яке рухоме чи нерухоме майно і мав можливість утримувати ОСОБА_1 . Перебуваючи на службі чи перераховував кошти. Матеріали справи не містять докази що ОСОБА_2 працював і мав будь-який дохід до мобілізації.

До показань свідків суд відноситься критично, оскільки з їх пояснень неможливо достовірно встановити факт перебування заявника на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 .

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених обставин є обов`язковим, оскільки такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4,12,13,76-81,197,258,259,263-265,268,273,315,316,319 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідент.номер: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідент.номер: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місце розташування: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олексанрійський, ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 про встановлення факту перебування на утриманні під час спільного проживання однією сім`єю залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 30.09.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей