Справа № 462/7433/24
провадження 2/462/2077/24
У Х В А Л А

27 вересня 2024 року, суддя Залізничного районного суду м. Львова Ліуш А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, скасування обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

до Залізничного районного суду м. Львова надійшла зазначена позовна заява про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, скасування обтяження.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд: 1) розірвати договір довічного утримання від 02 листопада 2004 року; 2) визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру, в АДРЕСА_1 ; 3) скасувати обтяження на вказану квартиру.

Як підтвердження сплати судового збору, позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3633,60 грн., за дві вимоги немайнового характеру.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. Пунктом 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч. 1ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (№ 2658-ІІІ) звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, на підтвердження дійсної вартості спірних об`єктів нерухомого майна позивачем до матеріалів позовної заяви повинні бути додані відповідні та належні підтверджуючі документи з визначеною вартістю спірного майна, а саме - квартири АДРЕСА_2 , станом на час пред`явлення позову до суду, проте їх відсутність унеможливлює визначити дійсну ціну позову за позовними вимогами, та відповідно встановити, суму судового збору, який підлягає сплаті за пред`явлення до суду позову про визнання за позивачем права власності. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Відтак, позивачу слід доплатити судовий збір вимогу майнового характеру про визнання за нею права власності, з урахуванням дійсної вартості предмету позову.

Крім того в позові представником позивача зазначено, що зі слів позивача, орієнтовно з 2012 року, відповідач ОСОБА_2 , на територію України не повертався.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 175 ЦПК, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс.

В порушення вказаної статті, позивачем не зазначено місце проживання чи перебування поштовий індекс відповідача. Відтак, позивачу слід конкретизувати адресу відповідача, для його належного повідомлення про розгляд справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.185, 260, 294, 318 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву, - залишити без руху, надавши позивачам строк п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали, для виправлення недоліків позовної заяви, а саме:

-надати оцінку майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання на предмет позову квартири АДРЕСА_2 ;

-надати квитанцію про сплату судового збору за вимоги майнового характеру, врахувавши вартість квартири АДРЕСА_2 , у відповідності до статті 4 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

-конкретизувати адресу місцезнаходження відповідача.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Ліуш