Провадження № 2/127/2740/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком позивача. В даний час позивач досягла повноліття, проте навчається у Вінницького транспортному фаховому коледжі, термін навчання 12.07.2023року по 30.06.2026р., форма навчання - денна. Навчається на безоплатній формі навчання, проте, оплачує вартість проживання в гуртожитку. Позивач перебуває на утриманні матері, яка після досягнення повноліття позивача несе всі витрати на її утримання. Матері важко утримувати самій позивача, адже вона перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною 3-х річного віку. Позивач навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до моменту закінчення навчання. Відповідач після досягнення повноліття доньки добровільно аліментів не сплачує, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. До 18 років аліменти на утримання позивача стягувалися виконавчою службою примусово, на підставі відповідного рішення суду. Відповідач офіційно працевлаштований комерційним ревізором в м. Хмельницький, проте він не повідомляє позивачу ні про точне місце своєї роботи ні про розмір отримуваного доходу, по причині захисту персональних даних позивач не має змоги самостійно отримати інформацію про його доходи та розмір отримуваного прибутку. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, спрямовані на прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги її скрутне матеріальне становище, а саме те, що в даний час позивач не має самостійного доходу, і матеріальне становище відповідача, який в змозі надавати посильну допомогу, та крім цього, виходячи із принципу розумності й справедливості, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1 /4 від усіх доходів щомісяця, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, але не більше як до виповнення дитиною 23 річного віку.

Ухвалою суду від 25.06.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1 /10 частки, оскільки його заробітна плата становить 12 000грн. та на його утриманні є ще одна дитини. Додатково зазначив, що в добровільному порядку надає доньці кошти.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 13.06.2006року.

ОСОБА_1 є повнолітня, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 .

Згідно довідки Вінницького транспортного фахового коледжу № 295 від 22.05.2024року ОСОБА_1 навчається на ІІ курсі денного відділення за спеціальністю 275 Транспортні технології за рахунок коштів регіонального замовлення. Термін навчання з 12.07.2023 по 30.06.2026.

Мати позивача ОСОБА_3 , згідно наказу № 307 від 23.12.2022року перебуває у декретній відпустці з 26.12.2022 по 30.06.2025.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року ОСОБА_2 працює в Регіональній філії «Південно Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» та отримує заробітну плату.

Відповідно до наказу № 1077/ос від 08.05.2024 року ОСОБА_2 переведений на посаду ревізор комерційний в Департамент технології перевезень та комерційної роботи відділу аналітики та контролю АТ «Українська залізниця» з окладом в розмірі 15 070грн.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, як встановлено в судовому засіданні про що не заперечувала позивача, остання отримує стипендію в розмірі 1500,00грн. та відповідач після настання її повноліття добровільно надавав їй матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охоронну дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

У відповідності з ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На підставі ст. ст. 183-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, сімейного та матеріального стану сторін, їх доходів, як частина заробітку чи доходу відповідача по справі але розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач визнає частково позовні вимоги, а тому суд вважає що останній має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, та те, що позивач має дохід, а саме отримує стипендію, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, починаючи з 12.06.2024року до закінчення навчання - 30.06.2026року (включно).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 1211,20 грн. судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від його оплати.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 /6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12.06.2024року до закінчення навчання - 30.06.2026року (включно).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.10.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Суддя: