Провадження № 22-ц/812/1403/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 вересня 2024 року м. Миколаїв

справа № 489/5437/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

із секретарем Ковальським Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником

адвокатом Бєліком Валерієм Григоровичем,

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 30 липня 2024 року суддею Микульшиною Г.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено 30 липня 2024 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Торопенка Віктора Вікторовича про визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення, визнання інформації в протоколі про адміністративне правопорушення недостовірною, зобов`язання вилучення недостовірної інформації з протоколу про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

26 липня 2024 року 26.07.2024 ОСОБА_1 , діючи через свого представника, адвоката Бєліка В.Г., звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просив:

- визнати недійсним правочин складання «Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №559537» від 01.02.2024р. шляхом вчинення умисних дій, які Верховна Рада України визнала кримінальним правопорушенням, службовим підробленням;

- визнати окремою ухвалою незаконними проведення в ході огляду місця події, ДТП виконання інших процесуальних дій ніж передбачені Законом України від 07.12.1984 р. №8074-Х: службове підроблення: складання і видачу 01.02.2024р. завідомо неправдивого офіційного документу - «Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 559573», внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, що обмежують права громадян;

- визнати недостовірною інформацію: 1). Працюю в торговому домі водієм-експедитором; 2). що я в районі заправочної станції «Сокар»; 3). Допустив зіткнення з зупинившимся попереду в попутному напрямку а/м під керуванням ОСОБА_2 4). Який (тобто ОСОБА_2 ) продовжив рух та допустив зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку а/м під керуванням ОСОБА_3 (В дійсності водій ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав на його полосу руху, 5). Що я не врахував дорожньої обстановки, 6). Що я не обрав безпечної швидкості руху, 7). Що я не обрав безпечну дистанцію, 8). Що я порушив п.1.3.б., 12.1., 13.1. ПДР і допустив зіткнення. 9). що відповідач ОСОБА_4 роз`яснив мені положення статті 63 Конституції України, 10) що відповідач ОСОБА_4 роз`яснив мені положення статті ст. 268 КУпАП так як ці відомості є завідомо неправдиві, недостовірною інформацією;

- зобов`язати відповідача вилучити недостовірну інформацію з протоколу ААД № 559537.

Позивач ОСОБА_1 посилався на те, відповідач, діючи умисно порушив конституційні права позивача, склав і видав завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 559537, до якого вніс завідомо неправдиві відомості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2024 року у відкритті провадження за зазначеним вище позовом відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що за приписами частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір; права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, … посадових і службових осіб (частина 2 статті 55 Конституції); кожен має право будь-яким незабороненим способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина шоста статті 55 Конституції); обмеження і порушення цих прав заборонено у воєнний період (статті 64 Конституції); кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої інформації.

2.Мотивувальна частина

Про розгляд справи апеляційним судом позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бєлік В.Г. повідомлені належним чином.

Судова повістка, направлена позивачу ОСОБА_1 на зазначену ним поштову адресу повернулася до апеляційного суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Отже, відповідно до приписів частини першої статті 131 ЦПК України позивач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Крім цього позивач ОСОБА_1 про час та місце слухання справи повідомлений шляхом направлення йому відповідного повідомлення на зазначену ним електронну адресу.

Окрім цього позивач ОСОБА_1 здійснює захист своїх прав через представника - адвоката Бєліка В.Г., який є зареєстрованим у системі «Електронний суд».

Про належне повідомлення представника позивача адвоката Бєліка В.Г. свідчить довідка про доставку судового повідомлення до його електронного кабінету 03 вересня 2024 року о 3:14:56 ( а.с. 31).

У судове засідання апеляційного суду ні позивач ні його представник не з`явилися.

На підставі викладеного вище колегія суддів вважає за можливе5 розглянути справу без участі позивача та його представника.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 будучи інспектором 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області, діючи умисно, порушив конституційні права позивача, склав і видав завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 559537, до якого вніс завідомо неправдиві відомості, позивач ОСОБА_1 просив:

- визнати недійсним правочин складання «Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №559537» від 01.02.2024р. шляхом вчинення умисних дій, які Верховна Рада України визнала кримінальним правопорушенням, службовим підробленням;

- визнати окремою ухвалою незаконними проведення в ході огляду місця події, ДТП виконання інших процесуальних дій ніж передбачені Законом України від 07.12.1984 р. №8074-Х: службове підроблення: складання і видачу 01.02.2024р. завідомо неправдивого офіційного документу - «Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 559573», внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, що обмежують права громадян;

- визнати недостовірною інформацію: 1). Працюю в торговому домі водієм-експедитором; 2). що я в районі заправочної станції «Сокар»; 3). Допустив зіткнення з зупинившимся попереду в попутному напрямку а/м під керуванням ОСОБА_2 4). Який (тобто ОСОБА_2 ) продовжив рух та допустив зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку а/м під керуванням ОСОБА_3 (В дійсності водій ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав на його полосу руху, 5). Що я не врахував дорожньої обстановки, 6). Що я не обрав безпечної швидкості руху, 7). Що я не обрав безпечну дистанцію, 8). Що я порушив п.1.3.б., 12.1., 13.1. ПДР і допустив зіткнення. 9). що відповідач ОСОБА_4 роз`яснив мені положення статті 63 Конституції України, 10) що відповідач ОСОБА_4 роз`яснив мені положення статті ст. 268 КУпАП так як ці відомості є завідомо неправдиві, недостовірною інформацією;

- зобов`язати відповідача вилучити недостовірну інформацію з протоколу ААД № 559537.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зроблено висновок, що "ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду. […] Приписи "суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства" (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), "суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. […] Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою".

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками для встановлення обставин, які стосуються предмета доказування в кримінальному провадженні.

У справі, що переглядається, позивач пред`явив позовні вимоги про:

- визнання недійсним правочину - складання «Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №559537» від 01.02.2024р. шляхом вчинення умисних дій, які Верховна Рада України визнала кримінальним правопорушенням, службовим підробленням;

- визнання окремою ухвалою незаконними проведення в ході огляду місця події, ДТП виконання інших процесуальних дій ніж передбачені Законом України від 07.12.1984 р. №8074-Х: службове підроблення: складання і видачу 01.02.2024р. завідомо неправдивого офіційного документу - «Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 559573», внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, що обмежують права громадян;

- визнання недостовірною інформації: 1). Працюю в торговому домі водієм-експедитором; 2). що я в районі заправочної станції «Сокар»; 3). Допустив зіткнення з зупинившимся попереду в попутному напрямку а/м під керуванням ОСОБА_2 4). Який (тобто ОСОБА_2 ) продовжив рух та допустив зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку а/м під керуванням ОСОБА_3 (В дійсності водій ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який виїхав на його полосу руху, 5). Що я не врахував дорожньої обстановки, 6). Що я не обрав безпечної швидкості руху, 7). Що я не обрав безпечну дистанцію, 8). Що я порушив п.1.3.б., 12.1., 13.1. ПДР і допустив зіткнення. 9). що відповідач ОСОБА_4 роз`яснив мені положення статті 63 Конституції України, 10) що відповідач ОСОБА_4 роз`яснив мені положення статті ст. 268 КУпАП так як ці відомості є завідомо неправдиві, недостовірною інформацією;

- зобов`язання відповідача вилучити недостовірну інформацію з протоколу ААД № 559537.

Проте, колегія суддів вважає, що оцінка таких дій працівника поліції та встановлення обставин події, підлягають доказуванню в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому їх встановлення/дослідження судами загальної юрисдикції в порядку позовного провадження суперечить завданню цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Бєліком Валерієм Григоровичем залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.М.Базовкіна

Т.В.Крамаренко

---------------------------------

Повну постанову складено 30 вересня 2024 року