справа № 760/3280/22 головуючий у суді І інстанції Українець В.В.
провадження № 22-з/824/47/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

(додаткова)

24 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником Бєліком Андрієм Сергійовичем , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року залишено без змін.

10 листопада 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником Бєліком А.С. про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 15 000 грн., відповідно до договору про надання правової допомоги від №28/12-22 від 28 грудня 2022 року. Крім того, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн., відповідно до договору про надання правової допомоги від 30 червня 2023 року №30/06-23. В загальному розмірі відповідачем понесено 22 000 грн. витрат на правову допомогу в суді першої та в суді апеляційної інстанцій.

Крім того, відповідач просить поновити строк для подачі доказів, понесених ним витрат. Клопотання обґрунтоване тим, що про винесену постанову відповідач дізнався лише 07 листопада 2023 року, а, відтак, був позбавлений можливості подати докази понесених витрат у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційний розгляд справи по суті відбувався у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, а, відтак, заяву про ухвалення додаткового рішення апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України розглядає в тому самому порядку, що й апеляційну скаргу, тобто, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд враховує, що розгляд даної справи було здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2023 року постановою Київського апеляційного суду було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , без повідомлення учасників справи.

07 листопада 2023 року копію постанови було направлено представнику відповідача ОСОБА_1 - Бєліку А.С. на зазначену ним електронну адресу та в той же день ним отримано (а.с.182-183).

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача зроблено заяву відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що докази понесення витрат на правову допомогу адвоката, орієнтований (попередній) розмір яких складає 20 000 грн. будуть надані суду апеляційної інстанції протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та доказів понесених ним витрат на правову допомогу є обґрунтованими, а, відтак, клопотання про поновлення вказаного процесуального строку підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2022 року між адвокатом Бєліком А.С. та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги №28/12-22.

Відповідно до укладеного договору адвокат зобов`язується надати клієнту комплексну правову допомогу у справі в суді першої інстанції за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у справі №760/3280/22. Під комплексною правовою допомогою розуміється представлення інтересів Клієнта у суді/судах, складанню процесуальних документів та іншої правничої допомоги з метою захисту Клієнта. Пунктом 7 Договору був визначений гонорар в розмірі 15 000 грн. (а.с.189 зворот)

28 грудня 2022 року ОСОБА_6 відповідно до умов договору сплачено гонорар в розмірі 15 000 грн., що підтверджується квитанцією від 28 грудня 2022 року (а.с.190).

Відповідно до акту виконаних робіт від 10 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 28 грудня 2022 року №28/12-22 в процесі розгляду справи адвокатом була виконана наступна робота:

- вивчення обставин справи та матеріалів справи;

- відпрацювання правової позиції відповідача на підставі діючих правових висновків Верховного Суду, дослідження судової практики;

- надання неодноразових консультацій клієнту;

- підготовка відзиву на позовну заяву та направлення її до суду;

- клопотання про передання справи за підсудністю;

- участь у судовому засіданні.

Згідно вищезазначеного акту всього виконано робіт на суму 15 000 грн. Сума виконаних робіт включає в себе витрати адвоката по веденню судового процесу та надання правової допомоги.

Що стосується зазначених витрат, які понесені відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову залишено без змін. Відтак, відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

За таких обставин, відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 15 000 грн.

Крім того, 30 червня 2023 року між адвокатом Бєліком А.С. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 30/06-23.

Відповідно до укладеного договору адвокат зобов`язується надати Клієнту комплексну правову допомогу у справі в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у справі № 760/3280/22. Під комплексною правовою допомогою розуміється представлення інтересів Клієнта у суді/судах, складанню процесуальних документів та іншої правничої допомоги з метою захисту Клієнта. Пунктом 7 Договору був визначений гонорар в розмірі 7 000 грн. (а.с.191)

Відповідно до акту виконаних робіт від 08 листопада 2023 року до договору про надання правової допомоги від 30 червня 2023 року №30/06-23 всього виконано робіт на суму 7 000 грн. Сума виконаних робіт включає в себе витрати адвоката по веденню судового процесу та надання правової допомоги (а.с. 192).

30 червня 2023 року ОСОБА_6 відповідно до умов договору сплачено гонорар в розмірі 7 000 грн., що підтверджується квитанцією від 30 червня 2023 року (а.с. 191 зворот).

У статті 137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

22 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення. Заперечуючи проти задоволення заяви, представник позивача вказує, що у даній заяві відсутній детальний опис робіт адвоката, який надавав правничу допомогу відповідачу, в особі ОСОБА_7 . Також, не долучено доказів їх понесення, із вказанням про надання таких доказів згодом. В свою ж чергу, відсутність детального опису робіт адвоката слугують підставою для відмови у прийнятті додаткового рішення на користь відповідача. Наведене підтверджується положеннями законодавства, а також актуальною практикою Верховного Суду. При цьому, представник позивача зазначає, якщо ж судом не будуть взяті до уваги вищевказані доводи та аргументи і судом буде розглядатись заява по суті - у такому випадку просить суд зменшити суму судових витрат до 2 000 грн., вказуючи про те, що розмір гонорару, який визначений адвокатом відповідача є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та інші обставини справи. Також, представником відповідача надано акти виконаних робіт, які було виконано на користь ОСОБА_7 . В тексті даних актів зазначено низку начебто проведеної роботи, однак, не зрозуміло, що це за робота та з яких підстав дані витрати повинен відшкодовувати ОСОБА_3 , а саме: «надання неодноразових консультацій клієнту, повторне вивчення обставин справи з урахування винесеного рішення суду першої інстанції».

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, з урахуванням заперечень представника позивача, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, враховуючи фіксований розмір витрат на правову допомогу, встановлений договором про надання правової допомоги, адвокат надав, а відповідач прийняв послуги з надання правової допомоги у розмірі 7 000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, викладено висновок, що: «Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат».

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, суди, як правило, з`ясовують, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суди враховують не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі 904/4507/18.

Відповідно до акту виконаних робіт від 08 листопада 2023 року до договору про надання правової допомоги від 30 червня 2023 року №30/06-23 в процесі розгляду справи адвокатом була виконана наступна робота:

- повторне вивчення обставин справи з урахування винесеного рішення суду першої інстанції;

- вивчення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції;

- надання неодноразових консультацій клієнту;

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу та направлення його сторонам та суду.

Разом з тим, з урахування принципу співмірності та доцільності понесених витрат на правову допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що такі послуги, надані адвокатом відповідачу, як повторне вивчення обставин справи з урахування винесеного рішення суду першої інстанції та надання неодноразових консультацій клієнту не відповідають критерію необхідності, а їх вчинення на стадії апеляційного перегляду не було необхідним з точки зору доцільності їх виконання.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги понесені відповідачем витрати на правову допомогу, пов`язані з вивченням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та підготовки відзиву на апеляційну скаргу та направлення його сторонам до суду та з урахуванням принципі співмірності вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. Зазначена сума є співмірною зі складністю справи, ціною позову та часом, витраченим адвокатом на надання зазначених послуг.

З урахуванням вищезазначених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Бєліком Андрієм Сергійовичем , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.