Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кравченко О.Ю.

за участі секретаря судового засідання Хорольська І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Зачепіло (Мазурик) Зоряни Ярославівни, звернулася до суду з позовом до Магдалинівської селищної ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її двоюрідна сестра, ОСОБА_3 , склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачці ОСОБА_1 земельну частку (пай) площею 4,48 га та грошові вклади на рахунках № НОМЕР_1 та №91551019.

ОСОБА_3 померла більше 10 років тому за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 .

Свідоцтво про її смерть позивачу відмовились надати у сільській раді, відповідач ОСОБА_2 також відмовляється його надати.

Серед спадкоємців, вказаних у заповіті, була ОСОБА_2 , якій за заповітом залишився житловий будинок з господарського спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Будь-яких інших спадкоємців, втому числі передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

Раніше вступити у спадщину ОСОБА_1 не мала можливості через сімейні обставини. Пізніше вона поїхала закордон, де наразі і знаходиться.

03 жовтня 2023 року позивач, будучи закордоном, засобами поштового зв`язку направила до нотаріуса у смт.Магдалинівка належним чином посвідчену заяву про прийняття спадщини за заповітом.

10 листопада 2023 року на адресу адвоката позивача надійшла відповідь від нотаріуса Солодовник В.В., за змістом якої заяву про прийняття спадщини було долучено до спадкової справи за №209/2010 та повідомлено, що ОСОБА_1 не доведено факт прийняття спадщини в шестимісячний термін.

Враховуючи викладене, поновити строк для прийняття спадщини у інший спосіб, ніж в судовому порядку у позивачки можливості немає.

На підставі наведеного, позивач просить визначити додатковий строк в два місяці, достатній для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 подала суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску такого строку (а.с.78-81).

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08.03.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву. Витребувано від Магдалинівської державної нотаріальної контори засвідчену належним чином копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою від 22.07.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Зачепіло З.Я. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Представник Магдалинівської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника селищної ради та прийняти рішення відповідно до вимог закону (а.с.100).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не подала.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст.ст.12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 19 травня 2009 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Глиняною Т.В., зареєстрований в реєстрі за №10, в якому вказала позивача та ОСОБА_2 , як спадкоємців всього свого майна, та заповіла ОСОБА_1 земельну частку (пай) 4,84 га (Державний акт ІІІ -ДП №114951, виданий 27 січня 2003 року) та грошові вклади на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , а ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.48).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 51 (а.с.47), у зв`язку із чим відкрилася спадщина на спадкове майно.

Після смерті ОСОБА_3 , 02 листопада 2010 року ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, про що заведена спадкова справа № 209/2010 (а. с. 45-46). У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 відмовлено, у зв`язку із суперечливістю заповіту (а. с. 50).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи за №209/2010, на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована на АДРЕСА_1 та мешкала за цією адресою сама (а.с.49).

03.10.2023 засобами поштового зв`язку позивач ОСОБА_1 подала до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Солодовник В.В. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка отримана приватним нотаріусом 18.10.2023 (згідно вхідного штампу) та листом від 07.11.2023 надіслана до Магдалинівської державної нотаріальної контори (а.с.51-55).

Листом від 10.11.2023 вих.№873/02-14 державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. повідомила позивача про долучення її заяви до матеріалів спадкової справи, а також про те, що позивачем не доведений факт прийняття спадщини в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.1268 ЦК України (а.с.56).

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:

1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанови Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року

у справі № 671/208/22, від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22).

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог

і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, посилається на те, що вона не мала можливості своєчасно прийняти спадщину через сімейні обставини, а пізніше в поїхала закордон, де наразі і знаходиться.

Разом з тим, вказані обставини не свідчать про існування об`єктивних та непереборних перешкод на вчинення позивачкою своєчасних дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а перебування за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити таку дію.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5), відповідно до пункту 3.5 глави 10 якого якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 3.11.3, 3.11.6 пункту 3.11 глави 3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним способом, або прибути особисто до консула.

У постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23) Верховний Суд виснував, що в екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому зазначити про прийняття спадщини, що узгоджується з пунктом 2.1 глави 10 Порядку № 296/5. Відтак законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Отже, позивач не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства України в іноземній країні, яке виконує консульські функції, або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового чи електронного зв`язку у визначений законом строк.

Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивачка до суду не подала.

Позивачка в позовній заяві також посилається на те, що за сімейними обставинами вона не мала можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, однак не вказує, які саме сімейні обставини стали перешкодою для її звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Таким чином, позивачкою не надано належних та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних обставин, які перешкодили їй подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у визначений законом строк, а саме з 07 травня 2010 року по 07 листопада 2010 року.

Суд також звертає увагу на те, що необізнаність спадкоємця про факт смерті спадкодавця також не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Такі висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20) та від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22), відповідно до яких суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, тоді правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Враховуючи, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить більше 13 років, а також встановлені судом обставини, суд вважає що позивач не довела існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже, не довела, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. Відповідачами не було заявлено вимог щодо стягнення з позивача понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Магдалинівська селищна рада , , юридична адреса: 51100, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт.Магдалинівка, вул.Центральна, 46.

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 02 жовтня 2024 року.

Суддя О.Ю.Кравченко