Провадження № 2/712/3346/24
У Х В А Л А

02 жовтня 2024 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ПИРОЖЕНКО С.А., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2024 року позовна заява була залишена без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статті 175 ЦПК України.

В ухвалі позивачу було роз`яснено, що недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом подання до суду відповідної квитанції (платіжного доручення) за розгляд справи №712/11112/24.

01 жовтня 2024 року на адресу суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено, що законодавством не встановлено заборону на звернення до суду з позовною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення до суду із позовом, за результатами розгляду якого такий повернуто ухвалою суду, а також не зазначено необхідність сплати судового збору повторно, що узгоджується з положеннями листа Вищого спеціалізованого суду України від 27 вересня 2012 року. Вказано, що сума судового збору, сплачена згідно платіжної інструкції №62418 від 05.03.2024 року, яка знаходилась в справі №712/4323/24, на рахунок товариства не поверталась.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі за наслідками поданої до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

Так, Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20 вересня 2024 року судом було встановлено, що додана до позовної заяви платіжна інструкція № 62418 не є належним доказом оплати судовим збором позову у цій справі, оскільки згідно відомостей з автоматизованої системи документообігу суду КП "Д-3", судовий збір за вказаним платіжним документом був сплачений і зарахований по цивільній справі №712/4323/24, платіжний документ приєднано до вищевказаної справи.

Згідно ухвали суду від 17 травня 2024 року в справі № 712/4323/24, яка наявна в КП «Д-3», позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто позивачу. При цьому, судовий збір у справі №712/4323/24, сплачений згідно платіжної інструкції №62418 від 05.03.2024 року, товариству не повертався.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто в разі повернення заяви заявник має право на повернення йому сплаченого судового збору у такій справі, від сплати судового збору при повторному зверненні до суду він не звільняється та зарахування раніше сплаченого судового збору по іншій справі до нової справи, що надійшла до суду, Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

При цьому строк звернення з клопотанням про повернення судового збору Законом не обмежено. Тому позивач має право повернути судовий збір за його клопотанням по справі № 712/4323/24 в будь-який час, оскільки його позовна заява була повернута.

Отже норми, які б передбачали можливість повторного використання документу про сплату судового збору, який вже зараховано до спеціального фонду державного бюджету України, і таке зарахування відбулось у межах конкретної справи, як в Законі №3674-VI, так і в ЦПК України відсутні.

Суд зазначає, що до внесення змін Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» редакція частини четвертої статті 6 Закону № 3674-VI передбачала, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону, яке виключено).

Змісту даної норми у редакції до набрання чинності Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII кореспондуються роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у пункті 8 листа від 27.09.2012 №10-1386/0/4-12 «Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір", а саме: «Якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК, а позивач у порядку частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону). За наявності сумнівів у тому, чи було здійснено таке повернення, суд має право витребувати у позивача належні докази (зокрема, довідку органу Державної казначейської служби України про те, що сума судового збору позивачеві з Державного бюджету України не поверталася).»

Разом з тим, вказане роз`яснення на даний час не є актуальним і релевантним правовідносинам у цій справі в світлі чинної редакції ст.6 Закону №3674-VI, яка не містить відповідних положень щодо можливості повторного використання документу, яким підтверджено сплату судового збору, у разі повернення позовної заяви.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 у справі №1540/3297/18 та в ухвалі від 03.11.2021 у справі №9901/447/21.

Таким чином, посилання представника позивача на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року, як на підставу можливості повторного використання платіжного документу зі сплати судового збору, зарахованого в іншій справі, є безпідставним.

Отже, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 20 вересня 2024 року та не надано суду доказів на підтвердження сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. саме у цій справі № 712/11112/24.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивач вимоги ухвали суду від 20 вересня 2024 року не виконав, недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунув, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Соснівського

районного суду м Черкаси С.А.ПИРОЖЕНКО