Справа № 153/280/24
Провадження № 22-ц/801/2090/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 рокуСправа № 153/280/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №153/280/24

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління військова частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сопруна Володимира Володимировича на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2024 року про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, постановлену в складі судді Швеця Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,- залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 були повідомлені належним чином про судові засідання, призначені на 19 липня 2024 року та 07 серпня 2024 року, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями та довідками щодо направлення судових повісток в електронний кабінет адвоката Новікова В.Г. Оскільки позивач та його представник, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, не повідомили про причини неявки в судове засідання та завчасно не надали суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, від позивача та його представника не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду.

19.08.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сопруна В.В. надійшла заява про відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, в якій він просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20000, 00 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.08.2024 вказану позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання без поважних причин. Тому, у зв`язку із необґрунтованим пред`явленням позивачем позову до відповідача ОСОБА_2 , оскільки визначений ним розмір матеріальних збитків не був підтверджений документальними доказами та збитки були відсутні взагалі, ОСОБА_2 був вимушений нести витрати на правову допомогу на суму 20000,00 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №654/12 від 12.04.2024 та актом передачі-прийняття наданих послуг від 08.08.2024. Вказана сума є гонораром. Представник відповідача вказав, що дії позивача та його представника, які полягали у їх неявці у судові засідання, призначені на 19.07.2024 та 07.08.2024, є необґрунтованими. Крім того, необґрунтованими також є дії позивача, які полягають у подачі необґрунтованого позову, адже визначений ним розмір матеріальних збитків не був підтверджений документальними доказами та збитки були відсутні взагалі. Також представником позивача з метою затягування судового процесу подавалися в порушення, визначеного ЦПК України, способу клопотання про витребування доказів, що також можна вважати необґрунтованими діями.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сопруна Володимира Володимировича, про відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу у цивільній справі №153/280/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сопрун Володимир Володимирович подави апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, прийняти нове судове рішення, яким стягнути із позивача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Зокрема скаржник посилається на те, що позивач та його представник без поважних причин повторно не з`явились в судове засідання, крім того розмір завданих збитків не був підтверджений позивачем документально, позивач заявляючи клопотання про витребування доказів затягував розгляд справи, що можна розцінювати як зловживання процесуальними правами, тому суд мав застосувати положення ст. 142 ЦПК України.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи на адресу суду не надходили.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сопрун Володимир Володимирович апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити на підставах викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Як доступ до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom)).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Встановлено, що відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання без поважних причин. У зазначеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат не вирішувалося.

19.08.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сопруна В.В. надійшла заява про відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, в якій він просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20000, 00 грн.

На підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції надано: копію договору про надання правничої допомоги №654/12 від 12 квітня 2024 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , детальний опис робіт (наданих послуг) від 08 серпня 2024 року, акт передачі-прийняття послуг (виконаних робіт) від 08 серпня 2024 року та квитанція про сплату витрат правничої допомоги від 16 квітня 2024 року в розмірі 20000 гривень.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сопруна Володимира Володимировича, про відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу у цивільній справі №153/280/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_1 ДПСУ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами. Тому підстав для констатування факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду з цим позовом не встановлено. Зворотного відповідачем не доведено. Жодних доказів, які вказували на необґрунтованість дій позивача відповідачем не надано. Представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч.9 ст.141 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду справи як в суді першої інстанції учасники процесу несуть певні витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про компенсацію витрат на правничу допомогу у зв`язку з залишенням позову без розгляду, помилково поклав на відповідача тягар доведення необґрунтованості дій позивача у справі, не врахувавши тривалість розгляду справи й те, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які призвели до виникнення потреби в укладенні ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень, тощо.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не врахував правові висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18, від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами; а також у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до яких витрати за надану професійну правничу допомогу (у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості) підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви відповідача про компенсацію позивачем витрат на правничу допомогу у справі, що переглядається.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У випадку, встановленому частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Водночас ЦПК України не містить правових норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Встановивши, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень, подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача після розгляду справи судом протягом тривалого часу, свідчить, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 259, 268, 270, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сопруна Володимира Володимировича задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник