справа № 179/835/24
провадження № 2/179/433/24
У Х В А Л А

02 жовтня 2024 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної А.О.,

секретаря судового засідання Ахтієвої Р.С.,

за участю: прокурора Ковальової Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 179/835/24 за позовною заявою Новомосковської окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та оренди, повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява Новомосковської окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та оренди, повернення земельної ділянки.

Ухвалою від 08 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

23 вересня 2024 року від представника Дніпропетровської обласної державної адміністрації до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду з наступних підстав. Так, представник вважає, що прокурор не є належним позивачем у справі, оскільки за приписами ч. 3 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду (пункти 38-39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18).

Облдержадміністрацією в поясненнях від 06.06.2024 було зазначено, що на момент відведення спірної земельної ділянки повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, у тому числі розташованих на територіяхта об`єктах ПЗФ, облдержадміністрації, як суб`єкту владних повноважень, відповідно до ст. 122 ЗК України не належали і наразі не належать.

В даному випадку, органами прокуратури невірно визначено орган Дніпропетровську обласну державну адміністрацію, який здійснюватиме захист інтересів держави у спірних правовідносинах, що суперечить положенням ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України та ст. 56 ЦПК України і унеможливлює представництво інтересів держави, в особі облдержадміністрації, при розгляді даної справи.

04.09.2024 прокурор до суду направив клопотання, в якому просив у задоволенні клопотання представника Дніпропетровської обласної державної адміністрації про залишення позову без розгляду відмовити.

Так, в обґрунтування, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка природно заповідного фонду, розташована в межах об`єктів та територій ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський», вона відноситься до земель державної власності, право розпорядження якою належить Дніпропетровській обласній державній адміністрації.

Аналіз положень ст. 122 ЗК України дає підстави для висновку, що на час виникнення спірних правовідносин повноваження щодо передачі у користування спірної земельної ділянки природно заповідного фонду, відповідно до п. 5 ст. 122 ЗК України, належать Дніпропетровській обласній державній адміністрації.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 57 ЦПК України відмова органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати розгляд справи по суті.

Представник Дніпропетровської обласної державної адміністрації у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання та просив залишити позовну заяву без розгляду.

Прокурор у підготовчому судовому заперечувала щодо задоволення клопотання, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Наполягала на тому, що прокуратура діє в інтересах держави, а тому є належним позивачем у справі.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Як на підставу залишення позову без розгляду представник Дніпропетровської обласної державної адміністрації посилається на положення пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, яким встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до приписів ч.ч.1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Отже, за загальним правилом, особа може звернутися до суду за захистом саме своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав. Лише у виняткових та передбачених законом випадкам, певні органи чи особи, вправі звертатися до суду в інтересах інших осіб. В інших випадках, ЦПК України не передбачено права однієї особи звертатися до суду з позовними вимогами в інтересах іншої особи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Згідно з абзацами 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої статті 23 Закону).

З викладених вище положень чинного законодавства випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому, для підтвердження підстав для представництва, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21) (п.п. 8.38, 8.40 даної постанови).

Поняття «компетентний орган» вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Прокурор у позовній заяві вказував, що Дніпропетровська обласна державна адміністрація, незважаючи на очевидний характер порушення, не здійснювала належним чином захисту інтересів держави та самостійно з позовом до суду не звернулася.

Листами від 22.09.2021 за № 04/62-2951 ВИХ-21, від 26.03.2024 за № 62-1629ВИХ-24 окружною прокуратурою відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Дніпропетровську ОДА про виявлені порушення.

У відповідь на вищевказані листи прокурора, Дніпропетровська обласна державна адміністрація повідомила, що заходи претензійно позовного характеру не здійснювалися та самостійно вживатися не будуть.

Невжиття Дніпропетровською обласною державною адміністрацією заходів щодо усунення порушення вимог земельного законодавства свідчить про невиконання обов`язку щодо захисту та відновлення порушених майнових інтересів держави. Таке порушення веде до спричинення суттєвої шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово - економічної діяльності держави.

Пред`являючи позов у вказаній справі, прокурор виходив саме з необхідності вирішення проблем - суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму захисту інтересів держави у земельній сфері.

Таким чином, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земель державної власності, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Ці дії включають подання прокурором до суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь- якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

У зв`язку з вищенаведеним, наявні достатні підстави для звернення Новомосковської окружної прокуратури з позовною заявою, в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до суду з метою захисту порушених інтересів держави, оскільки уповноважений орган не здійснює належним чином свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України відмова органів та інших осіб, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу на захист прав, свобод та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 257, 259, 260, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника Дніпропетровської обласної державної адміністрації про залишення позовної заяви Новомосковської окружної прокуратури, яка подана в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та оренди, повернення земельної ділянки без розгляду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Чорна