Справа № 214/5656/24
02 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Пугача Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/5656/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 21.06.2024, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і досягнення 23-річного віку за умови, що він продовжуватиме навчання.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.10.2004 перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З липня 2017 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям було припинено, що кінцево призвело до розірвання шлюбу за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №214/6689/17. Після розірвання шлюбу син залишився мешкати з матір`ю ОСОБА_1 та перебував на її утриманні. Наразі син продовжує проживати з матір`ю. У 2023 році ОСОБА_3 вступив до Державного університету економіки і технологій IV рівня акредитації, за денною формою здобуття освіти, де продовжує навчання після досягнення повноліття й дотепер. Строк завершення навчання 30.06.2027. ОСОБА_3 власних доходів не має та потребує матеріальної допомоги з боку батьків на його утримання (придбання одягу, їжі, ліків, навчальних посібників, інших предметів та речей для задоволення першочергових потреб та навчально-освітніх), оскільки навчання за денною формою виключає можливість його трудової діяльності. ОСОБА_1 , будучи його матір`ю, надає таку допомогу синові, проте самостійно не взмозі повністю забезпечити сина усім необхідним, у тому числі здійснювати своєчасну оплату за його навчання. ОСОБА_2 , будучи батьком ОСОБА_3 , взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який з огляду на зазначені обставини такої допомоги з боку батька потребує, однак від надання добровільно допомоги він відмовляється, що обумовило її звернення до суду в інтересах сина.
Ухвалою суду від 25.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; залучено судом з власної ініціативи до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 правом на участь в судовому засіданні не скористалися, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання в порядку ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. 15.07.2024 від відповідача надійшла заява про надання додаткового часу для звернення за правовою допомогою та визначення позиції у справі, оскільки однозначно таку позицію на той момент він висловити не змін. Копію позовної заяви з додатками ОСОБА_2 отримав засобами поштового зв`язку 30.07.2024, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням.
Однак, станом на 02.10.2024 в межах встановленого законом строку відповідач не реалізував свої права на подання відзиву, письмових пояснень, додаткових доказів, свідомо знехтувавши ними. Клопотань про надання додаткового строку для цього від нього до суду не надходило.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про свою участь в судовому засіданні також не заявив, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та на їх задоволенні наполягав.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, неявку до суду без поважних причин, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/поновлення провадження у справі не вживались.
Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 30.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 30.10.2004.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №214/6689/17, яке набрало законної сили 16.03.2018, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.04.2006 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Як вказувала позивач, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 20.06.2024 та підтверджено ОСОБА_3 третьою особою у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 , де мають зареєстроване місце проживання.

ОСОБА_2 відповідач у справі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з довідкою №7-27/724 від 15.05.2024 ОСОБА_3 у 2023 році вступив до Державного університету економіки і технологій, IV рівня акредитації та навчається на І курсі денного відділення/денної форми навчання. Строк закінчення навчання 30.06.2027.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справі №748/2340/17.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 у справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При вирішенні спору, суд враховує, що ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається за денною формою здобуття освіти, що унеможливлює його трудову діяльність поза часом навчання, і те, що батьки мають змогу утримувати його в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами. Предмет спірних правовідносин направлений, в першу чергу, на забезпечення інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Відомості про наявність у ОСОБА_3 джерел доходів відсутні.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим та працездатним, інших аліментних зобов`язань не має, докази зворотного в матеріалах справи відсутні, а відтак взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Наразі ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 , відомості про сплату відповідачем аліментів, у тому числі стягнення в примусовому порядку, на утримання сина до досягнення ним повноліття, у матеріалах справи відсутні. Доведеність факту проживання сина з матір`ю дає їй законне право звернутися до суду з позовом в інтересах сина про стягнення аліментів на його утримання. Хоча й відповідно до ч.3 ст.179 СК України самостійне отримання аліментів дитиною є її правом, однак ОСОБА_3 не звертався до суду із відповідним позовом, направленим на його реалізацію, проте у ході розгляду справи підтвердив відповідність пред`явленого ОСОБА_1 позову його інтересам та наполягав на задоволенні вимог.

Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі в 50% відсотків від прожиткового мінімуму працездатної особи.

Враховуючи встановлені судом обставини, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, до досягнення 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам ОСОБА_3 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, засадам розумності, справедливості та співмірності. Будь-яких доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Приходячи до такого висновку, суд зауважує, що самі по собі обставини погіршення матеріального становища батьків, у тому числі з огляду на введення в Україні воєнного стану, не є достатньою підставою для звільнення від обов`язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання за денною формою здобуття вищої освіти, адже відповідач є працездатним та здоровим, а тому може працювати. Чинне законодавство України не виділяє це як обставину, за якої аліменти можуть не стягуватися або не сплачуватися. Незалежно від того, коли та з якої причини платник втратив роботу, обов`язок сплати аліментів за ним залишається.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Визначаючи період, в межах якого слід здійснювати стягнення аліментів, суд виходить з вимог ч.1 ст.191, ч.1 ст.199 СК України, які в сукупності встановлюють, що аліменти на повнолітніх сина/доньку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та стягуються до досягнення 23-х років, але не більше, ніж до припинення навчання.

З огляду на те, що позивач звернулася до суду з позовом 21.06.2024 згідно зі штемпелем вхідної кореспонденції, тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 21.06.2024.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 21.06.2024 та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду складено та підписано без проголошення 02.10.2024.

Суддя О.І. Євтушенко