Справа № 953/6164/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Кононенко Т.О.
за участю секретаря судового засідання Шахбаз`ян Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування,
в с т а н о в и в:
Виклад позиції позивача:
В обґрунтування позову зазначено, що 12.07.2024 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204924815 предметом якого є страхування транспортного засобу ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_1 .
13.01.2022 року Позивач отримав заяву №3 1673 на виплату страхового відшкодування від ПрАТ «Страхова компанія «Уніка».
ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» є страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №021186/4605/0000028 від 01.10.2021 року, яким було застраховано на дату ДТП пошкоджений транспортний засіб РЕUGЕОТ 3008, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», яке має право зворотної вимоги в порядку суброгації, оскільки здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу РЕUGЕОТ 3008, державний номерний знак НОМЕР_2 , досягли згоди стосовно остаточного розміру страхового відшкодування, про що 25.05.2022 року уклали угоду щодо погодження розміру та здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно до якої сторони погодили суму матеріального збитку, зокрема, за страховим випадком, що стався 21.11.2021 року в місті Харкові по вулиці Героїв Праці, 46 за участю транспортного засобу РЕUGЕОТ 3008, державний номерний знак НОМЕР_2 , та транспортного засобу 3АЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_1 , забезпеченого полісом №204924815, у розмірі 11 496 гривень 25 копійок.
Процесуальні дії у справі
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 09.07.2024 року, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О.
Ухвалою суду від 10.07.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.
Ухвалою суду від 07.08.2024 року постановлено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 21.08.2024 року відкладено судове засідання на 01.10.2024.
Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 , 01.10.2024 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу 3А3 110217, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204924815.
ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» є страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №021186/4605/0000028 від 01.10.2021 року, яким було застраховано на дату ДТП пошкоджений транспортний засіб РЕUGЕОТ 3008, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.20).
Відповідно до заяви №00476416 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №021186/4605/0000028 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 25.11.2021 року (а.с.21).
На час розгляду справи відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості у добровільному порядку.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку страхового відшкодування.
Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судам цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року(із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як передбачено ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, що кореспондується із положенням статті 3 ЗУ «Про страхування».

За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За ст.ст. 3, 22, 28 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Доведення вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є окремим предметом доказування та безпосередньо впливає на встановлення підстав виникнення права зворотної вимоги страховика до особи, відповідальної за завдані збитки, з урахуванням ч. 1 ст. 993 ЦК України, положень статті 27 ЗУ «Про страхування».

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем, та обставин, викладених у позові.

За таких обставин, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у розмірі 11496,25 коп.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду з цим позовом позивач ТДВ СК «Альфа - Гарант» сплатили 3028,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжної інструкцією про сплату № 48409 від 02.07.2024 року.

Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, про що відповідачем подано відповідну заяву, 50% судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції про сплату №48409 від 02.07.2024 року, у розмірі 1514,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а 50% - поверненню позивачу ТДВ СК «Альфа - Гарант» з державного бюджету.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано докази на витрати на правничу допомогу, а саме витяг з договору про надання правничої допомоги, копію детального розрахунку та опису робіт, платіжне доручення, акт прийому- передач наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" і в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000, 00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265,279,280-283 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти в розмірі 11496 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Зобов`язати фінансовий орган Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області повернути Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 50% судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції про сплату №48409 від 02.07.2024року, у розмірі 1514 (шістсот п`ять) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Сторони та учасники справи:

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлений 01.10.2024

Суддя Т.О.Кононенко