печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г. О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності не нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом.

Відповідно про протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 року для розгляду визначено суддю Матійчук Г. О., якій 27.09.2024 року передано матеріали вказаної справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додатки, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду і інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: позивачем не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивача та відповідача.

Разом з цим, позивач зазначає код ЄДРПОУ відповідача, однак відповідач є фізичною особою, а отже в нього відсутній код ЄДРПОУ.

Вимогам п. 3, 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - не зазначено ціну позову, зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивач просить визнати майно її особистою приватною власністю та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 .

Однак, зі змісту позовної заяви та додатків вбачається, що вказане майно, відповідно до долучених копій договорів-купівлі продажу та витягів Державного реєстру, належать позивачу на праві власності.

Таким чином, позовна заява не містить обґрунтування яким чином, відповідач порушує права позивача на володіння її майном, вимоги до відповідача не сформовані, а наведені позивачем вимоги є неточними та не зрозумілими, оскільки позивачем не зазначено характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, що позбавляє суд дійти належного висновку, щодо захисту його порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та визначення відповідності норми права щодо предмету спору.

Згідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання права власності на три об`єкти нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 2, п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Разом з цим, позивачем у позові зазначено, що позовна заява є немайнового характеру та сплачено судовий збір за подання позову немайнового характеру у розмірі 1 211, 20 грн, квитанції про сплату якого не долучено до позовної заяви.

При цьому, аналіз позову та доданих матеріалів не дозволяє встановити ціну позову, яка в силу приписів п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначається дійсною вартістю спірного майна - квартири АДРЕСА_1 , машиномісця № НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 .

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Проте звіту про оцінку майна позивачем до позовної заяви не додано, як не долучено жодних документів, які б підтверджували дійсну вартість спірного майна.

Також варто зазначити, що документом, який визначає ринкову вартість майна, відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав, є звіт про оцінку майна виданий уповноваженим на те суб`єктом. Внаслідок цього суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість спірного майна, оскільки позивачем не надано актуальних відомостей щодо ринкової вартості нерухомого майна та не зазначено підстав неможливості проведення експертної оцінки такого майна, за результатами якої позивач може визначити правильну ціну позову, оскільки оцінка має бути дійсною, тобто чинною протягом шести місяців, у межах яких позивачу слід звернутися з відповідним позовом до суду.

Таким чином, позивачем не визначено ціну позову, яка визначається вартістю квартири АДРЕСА_1 , машиномісця № НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , та не сплачено судовий збір за подання вказаної позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як визначено у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028, 00 грн.

Таким чином, позивачу належить сплатити судовий збір за заявлену майнову вимогу, ставка якої становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211, 20 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну вимогу - 15 140,00 грн.

А отже, позивачу необхідно визначити ціну позову та сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду, відповідно до заявленої ціни позову та кількості позовних вимог у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211, 20 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну вимогу - 15 140,00 грн.

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026007

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Печерський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем не надано копію позову та додатків до нього для відповідача.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, а саме: надати позовну заяву у новій редакції з додатками, у відповідній кількості до учасників справи, із врахуванням пунктів 2, 3, 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в тому числі: зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивача та відповідача, зазначити ціну позову, коректно сформулювати зміст позовних вимог до відповідача та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в тому числі яким чином, відповідач порушує право власності позивача на її майно, а також сплатити судовий збір за майновими вимогами в розмір 1 % від дійсної вартості нерухомого майна, права власності на яке позивач просить визнати, та надати суду документ, що підтверджує його сплату, подати до суду документи, в яких визначена дійсна вартість зазначеного нерухомого майна станом на момент сплати судового збору; а також визначити ціну позову, яка визначається вартістю спірного майна.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності не нерухоме майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя Г.О.Матійчук