ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7154/24 Справа № 212/585/24 Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 212/585/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Бортник В.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року між ним та ОСОБА_2 шлюб розірвано. Від шлюбу позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких за судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу позивача на користь ОСОБА_2 з 03 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Фрайбург-ім-Брайсгау (ФРН) народився ОСОБА_6 , батьками якого є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . На утримання сина ОСОБА_8 , за судовим наказом Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу останнього на користь ОСОБА_3 з 06 вересня 2023 року і до досягненням дитиною повноліття. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнути аліменти на утримання останньої у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_1 з 06 вересня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На теперішній час з позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти у розмірі 83,33 % від всіх видів його заробітку, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом в якому просив суд зменшити розмір аліментів утримуваних з ОСОБА_1 за рішеннями Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року та 10 листопада 2023 року. Призначити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від його доходу; на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/8 частини від його доходу; на користь ОСОБА_3 на її утримання у розмірі 1/8 частини від його доходу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частки на 1/4 частку з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили та до досягненням дітьми повноліття.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 13 вересня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частки до 1/8 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання, з 1/4 частки до 1/8 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення сином Марком трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку, тобто до 25 квітня 2025 року або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з одного з батьків, є наявність наступних обставин: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Разом з цим, встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, суд першої інстанції не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме в розмірі 1/6 частки від заробітку позивача не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача.

Крім того апелянт посилається на те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, згідно із судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 січня 2020 року та до повноліття дітей.

Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 вересня 2023 року.

Крім того встановлено, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 11 грудня 2023 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 06 вересня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, тобто до 25 квітня 2025 року або до виникнення обставин, передбачених ст. 85 СК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що йому призначено до стягнення аліменти у загальному розмір 5/6 частки доходу, що становить 83,33% від всіх видів заробітку (доходу).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що загальний розмір аліментів, що стягується з позивача ОСОБА_1 становить 83,33%, тобто більш ніж 70%, а отже, загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача при стягненні аліментів суперечить вимогам чинного законодавства, а саме - статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того судом першої інстанції враховано, що позивач ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження 26 липня 2023 року № 2022/ОКП/112/1422дск, під час ведення бойових дій отримав бойове травмування, унаслідок чого потребує тривалого лікування 90 календарних днів та потребує протезування правої гомілки на рівні середньо-нижньої третини, що підтверджується довідкою № 288/НГ Медичної (військово-лікарської) комісії від 01 листопада 2023 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що йому призначено до стягнення аліменти у загальному розмір 5/6 частки доходу, що становить 83,33% від всіх видів заробітку (доходу).

Суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про зменшення розміру аліментів, оскільки матеріалами справи встановлено, що з ОСОБА_1 утримуються аліменти у загальному розмірі 5/6 частки його доходу, з розрахунку 1/3 частка на утриманні двох неповнолітніх дітей за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, 1/4 частка на утримання неповнолітнього сина за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року та 1/4 частка за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2023 року.

Тобто, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у загальному розмірі 5/6 частки доходу, що становить 83,33% від всіх видів заробітку (доходу).

Крім того матеріалами справи підтвердується, що позивач ОСОБА_1 , під час виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження 26 липня 2023 року № 2022/ОКП/112/1422дск, під час ведення бойових дій отримав бойове травмування, унаслідок чого потребує тривалого лікування 90 календарних днів та потребує протезування правої гомілки на рівні середньо-нижньої третини, що підтверджується довідкою № 288/НГ Медичної (військово-лікарської) комісії від 01 листопада 2023 року, що свідчить про зміну стану здоров`я позивача.

При цьому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення доводи апеляційної скарги про те, що встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, суд першої інстанції не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме в розмірі 1/6 частки від заробітку позивача не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача, оскільки судом першої інстанції було надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема враховано що з позивача в сукупності стягнуто аліменти в розмірі 83,33% від всіх видів заробітку (доходу), що суперечить вимогам статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», враховано що у позивача народилась дитина від іншого шлюбу, на утримання якої з позивача стягнуто аліменти, та враховано що під час ведення бойових дій отримав бойове травмування та потребує протезування правої гомілки на рівні середньо-нижньої третини.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, оскільки оскаржуваним рішенням, при зменшені розміру аліментів, визначено на утримання кожної дитини позивача однакові, рівні частки від доходу (заробітку) позивача.

Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: