_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/508/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Огренич І.В.

за участю секретаря Грабової Т.П.

представника заявника - адвоката Зудіхіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Балтський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що Арутунянц (до шлюбу - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського (зараз - Подільського) району Одеської області. Окрім того, у зв`язку з відмінностями у написанні у різних документах дошлюбного прізвища та імені ОСОБА_3 , заявник також просив встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є внуком ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського (зараз - Подільського) району Одеської області, та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). При цьому заявник посилається на те, що ОСОБА_3 , яка є його рідною бабою, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського (зараз - Подільського) району Одеської області. Після 1941-го року родина ОСОБА_3 була вимушена залишити місце свого проживання через окупацію села. Оскільки в позасудовому порядку встановити зазначені факти не є можливим, так як на звернення до Державного архіву Одеської області заявником отримано відповідь, що книги реєстрації актів про народження с. Перельоти Балтського (тепер Подільського) району Одеської області за 1924 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили, у зв`язку з чим підтвердити народження та надати архівну довідку не вбачається можливим (листи від 12.06.2024 р. № 3447/0621 та від 12.06.2024 р. № 3448/0621), ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Встановлення факту має для заявника юридичне значення, зокрема необхідне йому для звернення до консульської установи іноземної держави.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окрім того, представник надав суду оригінали приєднаних до заяви письмових доказів та пояснив, що встановлення зазначених фактів необхідно заявнику для оформлення консульських документів в іноземних державах і необхідність звернення до суду обумовлена відсутністю відповідних підтверджуючих документів, зокрема книг про реєстрацію народження в Державному архіві Одеської області, а також наявністю неоднозначного написання прізвища та імені ОСОБА_3 у різних документах, копії яких були приєднані до заяви. Запис про народження відсутній також й в Державному реєстрі актів цивільного стану.

Представник Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, надав до суду лист в якому повідомили, що заперечень та клопотань не має, просить розгляд справи проводити за відсутністю представника відділу.

Представник Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність відповідно до вимог діючого законодавства, заперечень проти розгляду даної справи не має.

Вислухавши представника заявника - адвоката Зудіхіна О.В., свідка ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Як вбачається з Посвідки № 43, виданої 17.08.1929 року за №19 сільською радою с. Перельоти Балтського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського району Одеської області народилася ОСОБА_2 .

У вказаній посвідці російською мовою зазначено - « ОСОБА_2 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 30 січня 1924 року у книзі актів громадянського стану села рос. «Перелёты» Балтського району Одеської області був зроблений запис № 15.

02.12.1948 між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , яка відповідно до свідоцтва про шлюб народилася у 1924 році у рос. «с.Перелёты Одесской области» було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 02 грудня 1948 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 отримала прізвище чоловіка ОСОБА_2 .

У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_6 року від батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_3 народилася ОСОБА_10 , про що Одеським міським бюро ЗАГС в книзі записів актів цивільного стану 05 листопада 1953 року зроблено запис № 2372 та видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 05 листопада 1953 року.

16 листопада 1973 року ОСОБА_10 було укладено шлюб з ОСОБА_6 , про що Палацом одруження м. Одеси в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16.11.1973 зроблено запис № 3911 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 16 листопада 1973 року.

У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_7 року від батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 народився син ОСОБА_1 , який є заявником у даній справі, про що Київським ЗАГС м. Одеси в книзі реєстрації актів про народження 16 серпня 1974 року зроблено запис № 2131 та видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 16 серпня 1974 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено 04 травня 2001 актовий запис № 4046 та видано повторно свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2024 року. У вказаному свідоцтві про смерть зазначено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського району Одеської області.

Вказані вище докази, а також пояснення свідка ОСОБА_6 , надані у судовому засіданні, підтверджують факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане Київським ЗАГС м. Одеси 16 серпня 1974 року, паспорт № НОМЕР_6 , виданий органом 5115 01.08.2017 р., що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) є внуком ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_2 , зазначеної у посвідці про народження рос. « ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідка № НОМЕР_8 про народження, видана Перельотською сільською Радою Балтського району Одеської області 17.08.1929 р., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), та яка постійно проживала у селі Перельоти Балтського (зараз - Подільського) району Одеської області з моменту народження і до 1941-го року.

З наданих до суду листів Державного архіву Одеської області від 12.06.2024 р. № 3447/0621 та від 12.06.2024 р. № 3448/0621 вбачається, що книги реєстрації актів про народження с. Перельоти Балтського (тепер Подільського) району Одеської області за 1924 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «ДеЖуфр да ла Праделль проти Франції» De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження має важливе значення, оскільки сприяє реалізації конституційних прав громадян, як-от: права на соціальний захист у разі втрати працездатності, годувальника, у старості, на захист власності, інтересів, які випливають із правового становища суб`єктів цивільних. сімейних, трудових та інших правовідносин.

Заінтересовані особи звертаються до суду за встановленням юридичних фактів, коли відсутні необхідні правовстановлюючі документи і судове рішення є єдиним засобом захисту їхніх інтересів для подальшої реалізації суб`єктивних прав.

Від наявності чи відсудності юридичних фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових орав громадян.

Під фактами, що мають юридичне значення, розуміють дії і події, що відповідно до закону тягнуть за собою настання певних правових наслідків. Перелік таких фактів передбачено у ст. 315 ЦПК України.

Ухваленню обґрунтованого рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, передує вирішення низки питань, зокрема щодо: 1) уточнення факту, який просить встановити заявник, і мети такого встановлення; 2) визначення закону та норми права, якими слід керуватися суду при вирішенні цієї категорії справ; 3) встановлення причин неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 4) визначення предмета доказування, з`ясування кола доказів, потрібних для підтвердження факту, і забезпечення своєчасного їх подання на судовий розгляд; 5) встановлення всіх заінтересованих осіб і залучення їх до участі а справі (залежно від мети встановлення фактів, що мають юридичне значення).

Рішення суду у справах про встановлення факту, що мас юридичне значення, має відповідати загальним вимогам, що ставляться у ЦПК України, Крім того, законодавець висуває додаткові вимоги до такого рішення, а саме, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

При таких обставинах, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає вимоги ОСОБА_1 доведеними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Суд окремо звертає увагу на тих обставинах, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч. 2 ст. 319 ЦПК України).

Отже, у разі встановлення у судовому порядку факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, цей орган на підставі рішення суду здійснює відповідний запис і видає необхідний документ згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 (з наступними змінами).

Керуючись ст.ст.10, 13, 18, 81, 211, 247, 258, 259, 273, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_2 , зазначена у посвідці про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського (зараз - Подільського) району Одеської області (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)).

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане Київським ЗАГС м. Одеси 16 серпня 1974 року), є внуком ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Перельоти Балтського (зараз - Подільського) району Одеської області, та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Огренич