Справа № 943/1423/23 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/2320/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», та апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , на рішення Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (в подальшому «Страхова компанія»), в кінцевій редакції позовних вимог якого просив суд стягнути на користь позивачки:

-зі Страхової компанії:

o18 614 грн. 88 коп. страхового відшкодування;

o2 593 грн. 84 коп. пені за неналежне виконання зобов`язання;

o11 234 грн. 02 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу;

o5 200 грн. витрат на проведення транспортної-товарознавчої експертизи;

o487 грн. 31 коп. сплаченого судового збору;

-з відповідачки ОСОБА_3 :

o41 013 грн. 59 коп. заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) збитків;

o3 200 грн. франшизи;

o2 500 грн. витрат на доставку транспортного засобу «Chevrolet Avео» (р.н.з. НОМЕР_1 ) з місця ДТП до його місця огляду;

o13 515 грн. 98 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу;

o586 грн. 29 коп. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 10 березня 2023 року о 15 год. 10 хв. на автодорозі М06 Київ-Чоп на перехресті нерівнозначних доріг в результаті зіткнення автомобіля «Mitsubishi Lancer» (р.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням відповідачки ОСОБА_3 з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», (р.н.з. НОМЕР_1 ), під керуванням позивачки ОСОБА_5 мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в результаті якої згадані автомобілі отримали пошкодження.

Постановою Буського районного суду Львівської області у справі №445/615/223 від 12.05.2023 року винною у згаданій ДТП було визнано ОСОБА_3 .

Згідно із Полісом ЕР №213296659 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 станом на 10.03.2023 року була застрахованою Страховою компанією, представником якої 23.03.2023 року було проведено експертний огляд пошкоджень автомобіля «Chevrolet Aveo (р.н.з. НОМЕР_1 ). Водночас 23.03.2023 року також відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу незалежним судовим експертом Онишком Р.М. за замовленням ОСОБА_5 задля усунення будь-яких зловживань зі сторони страховика.

Позивачці зі слів представника Страхової компанії стало відомо, що затверджений страховиком розмір страхового відшкодування за результатами огляду становить 57 033 грн. 31 коп., що (на переконання позивачки) явно недостатньо для відновлення автомобіля «Chevrolet Aveo (р.н.з. НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим 27.04.2023 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було направлено заяву про незгоду з розміром страхового відшкодування, до якої було долучено копію висновку транспортно-товарознавчої експертизи №15/23 від 27.03.2023 року (в подальшому «Висновок експерта»), однак 02.06.2023 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі лише 53 833 грн. 31 коп.

В той же час, згідно судової транспортно-товарознавчої експертизи №15/23 від 27.03.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 119 730 грн. 34 коп., а вартість матеріального збитку внаслідок його пошкодження у ДТП 10.03.2023 року разом з ПДВ становить 78 716 грн. 75 коп.(том 1, а.с. 2-10, 154-163, 246-247).

Оскаржуваним рішенням вищезгаданий позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна" на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 18 614 гривень 88 копійок та пеню за невиконання зобов`язання у розмірі 2 593 гривні 84 копійки, а разом - 21 208 гривень 72 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 збитки заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 10.03.2023 року у розмірі 41 013 гривень 59 копійок, франшизу у розмірі 3 200 гривень, витрати на доставку транспортного засобу «Chevrolet Aveo» (д.н.з. НОМЕР_1 ) з місця ДТП до його місця огляду у розмірі 2 500 гривень, а разом - 46 713 гривень 59 копійок.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 234 гривні 02 копійки, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 5 200 гривень, 487 гривень 31 копійку витрат на сплату судового збору, а разом - 16 921 гривню 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 515 гривень 98 копійок та 586 гривень 29 копійок витрат на сплату судового збору, а разом - 14 102 гривні 27 копійок (том 1, а.с. 257-263).

Вищезгадане рішення оскаржили представники відповідачів.

Представник Страхової компанії просить оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до Страхової компанії скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до згаданого відповідача у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що статтею 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) на страховика покладено обов`язок направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання ним повідомлення про ДТП, яке страховиком було отриманим 14.03.2023 року, а оскільки представником Страхової компанії огляд пошкодженого автомобіля позивача було проведено 23.03.2023 року, то у позивачки не виникло право на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди і у Страхової компанії не виникло обов`язку відшкодувати позивачці витрати на проведення замовленого нею висновку експерта у розмірі 5 200 грн.

Звертає увагу на те, що у абзаці 2 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV міститься положення про те, що сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ) і ця сума ПДВ підлягає виплаті страховиком за умови документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У зв`язку з наведеним, сума страхового відшкодування і була зменшеною на розмір ПДВ та, відповідно, склала 57 033 грн. 31 коп., оскільки стороною позивача навіть на час судового розгляду справи не було подано до суду доказів оплати проведеного ремонту автомобіля позивачки.

Стверджує, що Висновок експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27.03.2023 року № 15/23, поданий до суду стороною позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог (в подальшому «Висновок експерта»), «не містить зазначення, що його було підготовлено для подання до суду, що є порушенням встановлених процесуальним законом вимог до підготовлених висновків експертів» (том 2, а.с. 2-6).

Представник ОСОБА_3 оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до згаданої відповідачки просить скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Вважає, що відзив ОСОБА_3 на позовну заяву «судом не вивчався і до уваги не брався».

Звертає увагу на те, що згідно Висновку експерта, поданого до суду позивачкою в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, «вартість матеріального збитку становить лише 78 716, 75 грн.», однак «сума, яку намагається отримати Позивачка, з урахуванням вже отриманої суми страхового відшкодування, становить 113 461, 78 грн.».

Вважає, що Законом № 1961-IV передбачено відшкодування за евакуацію транспортного засобу лише з місця ДТП, а тому вимогу про стягнення з ОСОБА_3 витрат на доставку транспортного засобу до місця проведення експертизи вважає «безпідставною», оскільки «рахунок про оплату послуг евакуатора, який надано позивачкою, не відповідає фактичним обставинам, адже у ньому втричі завищена відстань від місця проживання позивачки до місця огляду автомобіля».

Розмір витрат позивачки на професійну правничу допомогу вважає «необґрунтованим і не доведеним», оскільки дана справа відноситься до категорії малозначимих і у справі відбулося лише одне судове засідання за участю сторін (том 2, а.с. 65-74).

Ухвалами Львівського апеляційного суду від 26 липня 2024 року та від 28 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданими апеляційними скаргами, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свої відзиви на ці апеляційні скарги та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а.с. 13-14, 87-88).

Представник позивачки подав до суду Відзиви на апеляційні скарги обох відповідачів, у яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Також просить стягнути з кожного з відповідачів на користь позивачки по 15 000 грн. судових витрат за надання професійної правничої допомоги на стадії апеляційного провадження у справі (том 2, а.с. 40-48, 89-98).

Клопотань від сторін про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що обидві апеляційні скарги відповідачів не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-10.03.2023 року в результаті зіткнення автомобіля «Mitsubishi Lancer» (р.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням відповідачки ОСОБА_3 з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», (р.н.з. НОМЕР_1 ), під керуванням позивачки ОСОБА_5 мала місце ДТП, винною у якій постановою Буського районного суду Львівської області від 12.05.2023 року визнано відповідачку ОСОБА_3 (а.с. 11-14);

-на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_3 , як власника автомобіля «Mitsubishi Lancer» (р.н.з. НОМЕР_2 ) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальністі власників наземних транспортних засобів № 213296659 була застрахованою у Страховій компанії (зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн. та розміром франшизи 3 200 грн.; а.с. 113), яка вищезгадану ДТП визнала страховим випадком та 02.06.2023 року виплатила позивачці страхове відшкодування у розмірі 53 833 грн. 31 коп. (а.с. 147).

Звітом № 22816 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (автомобіля позивачки), поданим до суду Страховою компанією в обґрунтування виплати позивачці страхового відшкодування у розмірі саме 53 833 грн. 31 коп., стверджується, що:

-вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 99 154 грн. 15 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування);

-коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,7;

-вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 57 033 грн. 31 коп. (том 1, а.с. 126-146).

Висновком експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № 15/23 від 27.03.2023 року, поданим до суду позивачкою в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, стверджується, що:

-вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 119 730 грн. 34 коп.;

-коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,7;

-вартість матеріального збитку 78 716 грн. 75 коп. (том 1, а.с. 21-65).

У відповідності до статті 34 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання ним повідомлення про ДТП зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків.

Матеріалами справи стверджується та сторонами не заперечується той факт, що представник страховика оглянув пошкоджений в ДТП автомобіль позивачки 23.03.2023 року, тобто на 13 день після ДТП (том 1, а.с. 119-120).

В той же час, Звіт про оцінку згаданого автомобіля № 22816 було складено лише 21.04.2023 року (а.с. 126-146), тобто на 42 день після ДТП і на 29 день після його огляду.

Підписання позивачкою 23.03.2023 року без зауважень Протоколу огляду транспортного засобу не може бути перешкодою для висловлення нею своєї незгоди з висновками, які наведені у Звіті про оцінку згаданого автомобіля № 22816, який було складено лише 21.04.2023 року, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на підписання позивачкою Протоколу огляду транспортного засобу без зауважень до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням вищенаведеного, а також з урахуванням принципу змагальності в цивільному судочинстві (стаття 12 ЦПК України) колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачка з метою захисту своїх прав та інтересів в судовому порядку вправі був замовити незалежне експертне автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП автомобіля у судового експерта.

Безспірним є те, що ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» є професійним оператором на ринку надання послуг зі страхування.

Натомість, позивачка ОСОБА_5 фактично є лише споживачем цих послуг, тобто слабшою стороною у правовідносинах зі Страховою компанією.

В той же час, Страхова компанія, фактично оспорюючи право позивача на проведення незалежного експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подала своїх аргументованих заперечень (розрахунків тощо) на наведене у Висновку експерта від 27.03.2023 року (а.с. 21-65), який було подано до суду позивачкою в обґрунтування заявлених нею позовних вимог і у якому міститься посилання на те, що «висновок експерта підготовлено для подання до суду» і що «експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 Кримінального кодексу України» (а.с. 21).

Наведене свідчить також про надуманість доводів, які містяться у апеляційній скарзі Страхової компанії, про те, що Висновок експерта «не містить зазначення, що його було підготовлено для подання до суду, що є порушенням встановлених процесуальним законом вимог до підготовлених висновків експертів» (том 2, а.с. 2-6).

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції при ухваленні ним оскаржуваного рішення вправі був прийняти до уваги саме Висновок експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № 15/23 від 27.03.2023 року (згідно якого вартість матеріального збитку становить 78 716 грн. 75 коп.), а не дані, які наведені у Звіті № 22816 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеному на замовлення заінтересованої особи Страхової компанії (згідно якого вартість матеріального збитку без урахування ПДВ 57 033 грн. 31 коп.), і який не містить посилання на те, що його підготували для подальшого подання до суду, а також про те, що його автор (оцінювач) бере на себе певні зобов`язання щодо достовірності наведеного у цьому Звіті.

Поданий 05.09.2023 року до суду Відзив Страхової компанії на позовну заяву містить зауваження Страхової компанії щодо неправомірності нарахування вартості матеріального збитку з урахуванням ПДВ (том 1, а.с. 107-112), в результаті чого сторона позивача 28.09.2023 року подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме: про зменшення розміру страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення зі Страхової компанії на користь позивачки, на суму ПДВ, а саме: на 3 068 грн. 56 коп. (до розміру 18 614 гривень 88 копійок; а.с. 154-163). Наведені у цій заяві стороною позивачки розрахунки відповідачами жодним чином не спростовані.

Відтак, доводи апеляційної скарги Страхової компанії про те, що розмір позовної вимоги про стягнення зі Страхової компанії недоплаченого страхового відшкодування (18 614 грн. 88 коп.) включає в себе також і ПДВ, також є надуманими, а тому також до уваги прийматися не можуть.

Доводів, які б спростовували висновки оскаржуваного рішення в іншій частині стягнень, які присуджені до стягнення зі Страхової компанії на користь позивачки (як то 21 208 грн. 72 коп. пені та судових витрат), апеляційна скарга Страхової компанії (як і Відзив Страхової компанії на позовну заяву) не містить, а тому оскаржуване рішення в згаданих частинах і не переглядається.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що:

-особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1);

-збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2);

-збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3).

Згідно Висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № 15/23 від 27.03.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки становить 119 730 грн. 34 коп.: даний Висновок експерта відповідачами жодним чином не спростовано.

Відтак, в результаті ДТП, яка мала місце 10.03.2023 року, позивачка зазнала реальних збитків на суму 119 730 грн. 34 коп., оскільки саме таку суму витрат вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а саме: ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля.

Страхова компанія виплатила позивачці 53 833 грн. 31 коп. страхового відшкодування.

Оскаржуваним рішенням присуджено до стягнення зі Страхової компанії на користь позивачки 18 614 грн. 88 коп. недоплаченого страхового відшкодування.

Розрахунки страхового відшкодування стороною відповідачки ОСОБА_3 жодним чином не спростовані.

Оскаржуваним рішенням присуджено до стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки 41 013 грн. 59 коп. завданих в ДТП збитків, а також 3 200 грн. франшизи.

53 833 грн. 31 коп. + 18 614 грн. 88 коп. + 41 013 грн. 59 коп. + 3 200 грн. = 116 661 грн. 78 коп., що менше від 119 730 грн. 34 коп.

119 730 грн. 34 коп. = 116 661 грн. 78 коп. + 3 068 грн. 56 коп. ПДВ

Відтак, доводи апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_3 стосовно того, що«сума, яку намагається отримати Позивачка, з урахуванням вже отриманої суми страхового відшкодування, становить 113 461, 78 грн.», хоча «вартість матеріального збитку становить лише 78 716, 75 грн.», до уваги прийматися не можуть, оскільки до стягнення на користь позивачки підлягають до стягнення завдані їй у ДТП збитки у повному обсязі.

Статті 28 і 29 Закону № 1961-IV встановлюють обов`язок Страховика (у нашому випадку відповідача Страхової компанії) відшкодувати витрати на евакуацію транспортного засобу саме з місця ДТП.

В той же час, як вбачається з акту виконаних робіт № 2 від 22 березня 2023 року, пошкоджений в ДТП автомобіль позивачки було доставлено з місця проживання позивачки (села Балучин Золочівського району Львівської області) до місця його огляду на станції технічного обслуговування оцінювачем (як представником Страхової компанії) та судовим експертом (місто Буськ Золочівського району Львівської області) з подальшим його поверненням до місця проживання позивачки (том 1, а.с. 65).

Апеляційна скарга представника відповідачки ОСОБА_3 не містить доводів, які б стверджували, що якісний огляд пошкодженого в ДТП автомобіля позивачки можна було провести і без доставки його евакуатором на станцію технічного обслуговування. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 про «безпідставність» позовної вимоги про відшкодування витрат позивачки на евакуатор також до уваги прийматися не можуть.

ЦПК України встановлено, що:

- витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137);

- судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (частини 2 та 8 статті 141).

В обґрунтування вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в позовній заяві зазначено, що позивачка у зв`язку з розглядом даної справи судом очікує понести 33 750 грн. згаданих судових витрат, а також наведено орієнтовний розрахунок цієї суми (том 1, а.с. 8) з долученням до позовної заяви договору про надання правової допомоги, копії свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, ордеру на надання правової допомоги, а також документів, які свідчать про претензійну роботу адвоката позивачки, яка передувала зверненню до суду з даним позовом.

Адвокат позивачки приймав особисту участь у розгляді даної справи судом першої інстанції.

В подальшому (а саме 08.04.2024 року, тобто задовго до ухвалення 17.06.2024 року судом оскаржуваного рішення) адвокат позивачки подав до суду Акт виконаних робіт від 03.04.2024 року, підписаний ним та позивачкою (як замовником надання професійної правничої допомоги), та Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (том 1, а.с. 230-233).

В той же час, подані до суду Відзиви на позов, як Страхової компанії, так і ОСОБА_3 , жодних доводів про неспівмірність заявлених позивачкою до стягнення зі згаданих відповідачів витрат на професійну правничу допомогу не містять, як не містять жодних клопотань про зменшення цих витрат (том 1, а.с. 107-112; 199-201).

Таких клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачі не подали і в подальшому, так само, як не подали до суду своїх розрахунків витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, який би свідчив про неспівмірність цих витрат.

За вище наведених обставин в їх сукупності доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 в частині необґрунтованості та неправомірності стягнення зі згаданої відповідачки на користь позивачки витрат останньої на професійну правничу допомогу також до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог) відсутні і апеляційні скарги відповідачів на нього, доводи яких не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Відзиви представника позивачки на подані відповідачами апеляційні скарги містять вимогу про стягнення з кожного з відповідачів по 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у даній справі (том 2, а.с. 40-48, 89-98).

ЦПК також України встановлено, що:

- суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи (зокрема): ціну позову; складність справи, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137).

Як вже зазначалося вище, ухвалами Львівського апеляційного суду від 26 липня 2024 року та від 28 серпня 2024 року було ухвалено розгляд даної справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити без повідомлення учасників справи (том 2, а.с. 13-14, 87-88).

Відтак, участь адвоката позивачки на стадії апеляційного провадження у даній справі полягала лише у написанні та поданні до суду Відзивів на апеляційні скарги відповідачів.

З урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності, а також з урахуванням принципу пропорційності, ціни позову, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом позивачки робіт на стадії апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що до стягнення з відповідачів на користь позивачки підлягає по 1 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що (на переконання колегії суддів) буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачів сумарно 74 107 грн. 71 коп. заподіяної в ДТП шкоди.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 74 107 грн. 71 коп., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 74 107 грн. 71 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», та апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2024 року - без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_5 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.