24.09.2024 227/2629/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кошлі А.О.,

за участю секретаря судового засідання Добрелі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропіллі цивільну справу № 227/2629/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, у якій зазначає, що 08.06.2019 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 73. На час подання позову про стягнення аліментів в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. З відповідачем у позивача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час проживає з позивачем, що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Позивач зазначає, що одна вона не зможе забезпечити своєму сину рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Оскільки з дня народження дитини вона не працює, знаходиться постійно біля сина, який потребує постійного догляду, тому що є особою з інвалідністю та має основне захворювання «дитячий церебральний параліч з руховим порушенням», що підтверджується медичними документами. Крім того, позивач сама є інвалідом ІІІ групи за загальними захворюваннями, що також підтверджується медичними документами. Для підтримання здоров`я дитини необхідні чималі кошти. Деякі ліки необхідно приймати постійно, позивач не має такої фінансової можливості забезпечити дитину всіма необхідними ліками. Також, раз на півроку вона разом із сином їздить в м. Дніпро до лікарні на медичне дослідження, на що також витрачаються значні кошти. Позивач із сином живуть тільки на пенсію, яку сплачує держава на дитину, у розмірі 2980 грн. та на допомогу від матері позивача. Відповідач жодним чином не бере участі у забезпеченні їхнього спільного сина з позивачем. Але, оскільки, відповідач є працездатним, має офіційний дохід, інших дітей та інших осіб на утриманні не має, то він може надавати належне утримання своїй дитини та позивачу, оскільки син, який є дитиною з інвалідністю, постійно проживає з позивачем та потребує постійного догляду. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви до суду і до повноліття дитини, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви до суду і протягом всього часу її проживання з їх спільною дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з інвалідністю, та опікування ним.

Ухвалою суду від 28.08.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 24.09.2024 року.

Позивач в судове засідання не явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що згоден з позовом, справу просить розглянути без його участі.

Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4).

Згідно копії витягу № 02/16-01/08/4212 від 08.08.2024 року, виданого ОСОБА_1 провідним спеціалістом сектору ведення реєстру територіальної громади відділу реєстрації Добропільської міської ради Ровенко Л.О., вбачається, що син позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копій консультаційного висновку спеціаліста та висновку ЛКК № 9/2 від 03.02.2021 року Комунального некомерційного підприємства «Дитяче територіальне медичне об`єднання» Краматорської міської ради у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано дитячий церебральний параліч зі стійкими руховими порушеннями, спастична геміплегія GMFCS III MACS III (а.с. 8, 9).

До матеріалів справи також було долучено копії чеків на придбання медичних препаратів, призначених для лікування епілепсії, яка є хронічним неврологічним захворюванням людини. (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, повноцінно забезпечувати її інтереси, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини, щомісячно у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на її утримання, слід зазначити наступне.

Як вбачається з копій консультаційного висновку спеціаліста та висновку ЛКК № 9/2 від 03.02.2021 року Комунального некомерційного підприємства «Дитяче територіальне медичне об`єднання» Краматорської міської ради у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано дитячий церебральний параліч зі стійкими руховими порушеннями, спастична геміплегія GMFCS III MACS III (а.с. 8, 9). В матеріалах справи також містяться копії чеків на придбання медичних препаратів, призначених для лікування епілепсії, які, як зазначала позивач, потрібно приймати постійно (а.с.14). Як було вже встановлено раніше судом, син позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно положень ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частина 2 ст. 91 цього ж Кодексу передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, згідно вимог законодавства право на утримання позивачка має за дві умови: якщо дитина є інвалідом, і саме з цих підстав потребує постійного догляду та опіки, і того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Позивачем надано докази на підтвердження того, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та потребує постійного нагляду в силу діагностованого йому захворювання.

Відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнає позовні вимоги повністю.

За таких обставин суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки на весь час проживання з нею дитини інваліда є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 1/6 частина з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 274, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст. 3, 88 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно на період проживання з дитиною з інвалідністю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21 серпня 2024 року.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А.О. Кошля