справа № 165/3635/24
провадження №2/165/654/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні прав власника житла шляхом визнання втрати права користування житловим приміщенням,

встановив:

09.08.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні прав власника житла шляхом визнання втрати права користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 6/8 частини будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що співвласниками зазначеного будинку є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким належить на праві часткової власності по 1/8 частині зазначеного будинку кожному, та які на момент отримання свідоцтва про спадщину за законом проживали у місті Ленінград (тепер Сакт-Петербург) російської федерації. З моменту отримання свідоцтва про право на спадщину вказані особи будинком не користуються, будь-яких дій щодо користування чи розпорядження спадковим майном не вчиняли. Їх місце проживання на даний момент невідоме.

Вказує, що позивач фактично проживає у спірному будинку разом їх дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 15.03.2014 у належному їй на праві спільної часткової власності житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 . Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 31.10.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Вказує, що ще до розірвання шлюбу ОСОБА_2 припинив проживати у спірному будинку і переїхав проживати до своїх батьків. На даний час він створив іншу сім`ю. Більше двох років у будинку не проживає.

Позивач зазначає, що вона звернулась до управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Нововолдинської міської ради із заявою щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , який не є членом її сім`ї, не користується житлом, не сплачує комунальних послуг.

Однак листом від 04.12.2023 у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутня згода інших співвласників будинку на зняття відповідача з реєстрації. Добровільно ОСОБА_2 знятись з місця реєстрації відмовляється, хоча він не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг. Речей відповідача у квартирі не має, будь-якого інтересу до житла він не виявляє, намірів проживати в ньому не має. Позивач змушена нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її житлі. Формальна реєстрація ОСОБА_2 у житловому будинку, належному на праві спільної часткової власності позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Не заперечує щодо задоволення позову. Також просить судовий збір сплачений позивачем залишити за нею, мотивуючи тим, що він є учасником бойових дій.

Суд, враховуючи визнання відподачем позову, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у суді встановлено, що ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується документально (а.с.5).

З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного бюджету 605,60 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, решту судового збору в розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому суд не вбачає правових підстав задовольнити клопотання відповідача щодо залишення судового збору за позивачем. мотивоване тим, що відповідач має статус учасника бойових дій.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)".

Оскільки позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту відповідача, як учасника бойових дій, то клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору та залишення судового збору за позивачем, до задоволення не підлягає.

Також відповідно до ст. 142 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що підтверджені документально (а.с.7-20).

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 142, ст. 200, ч.4 ст. 206, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст. 391,405 Цивільного кодексу України, ст. 150 ЖК України - суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 прав власника житла та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та 6000 (шість тисяч) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 02 серпня 2024 року за квитанцією ID № 1846-1001-8640-9793 в сумі 1211,20 грн, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК