02.10.2024 Провадження по справі № 2/940/411/24
Справа № 940/828/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 жовтня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвоката: Порхун О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тетіївської міської ради про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт її постійного проживання разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за однією адресою на час відкриття спадщини після її смерті.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її баби ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку в АДРЕСА_1 . Позивачка претендує на зазначену спадщину як спадкоємець за законом, оскільки є внучкою померлої, та вважає, що спадщину прийняла фактично, так як до дня смерті баби вони проживали разом однією сім`єю за однією адресою в АДРЕСА_2 .

Звернувшись до нотаріуса з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документально факт прийняття спадщини підтвердити неможливо, так як на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим позивачка не може реалізувати своїх спадкових прав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримали.

Представник відповідачав судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про слухання справи у відсутності представника Тетіївської міської ради, просить суд прийняти рішення на підставі поданих доказів, не заперечуючи того факту, що позивачка та її баба ОСОБА_2 проживали разом за однією адресою до дня смерті останньої.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що є рідним братом позивачки та підтверджує те, що ОСОБА_1 на час смерті їх баби ОСОБА_2 проживала разом з останньою за однією адресою в АДРЕСА_2 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Вишгород Вишгородського району Київської області померла баба позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.07.2020 року (а.с. 7), копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 20.10.1982 року (а.с. 9) та копією свідоцтва про народження матері позивачки від 22.03.1950 року (а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинкув АДРЕСА_1 (копія свідоцтва про право власності від 03.11.1993 року а.с. 13, копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.1993 року а.с. 14).

Позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 за правом представлення, так як її мати ОСОБА_4 померла до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, звернувшись до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори Давидової С.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів фактичного прийняття спадщини (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 254/02-3 від 08.03.2024 року а.с. 16), які позивачка надати не може, оскільки вона на час смерті баби була зареєстрована в АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 - в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, факт постійного проживання позивачки разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за однією адресою на час відкриття спадщини після її смерті підтверджується зібраними у справі доказами, а саме поясненнями позивачки та свідка ОСОБА_3 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , в якому місцем смерті зазначено м. Вишгород Вишгородського району Київської області (а.с. 7), копією довіреності ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом С.О.Бандрура від 24.02.2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 проживає в м. Вишгород Вишгородського району Київської області (а.с. 12) та копією декларації № 0001-Т9АР-9700 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в якій також зазначено, що ОСОБА_2 проживає в м. Вишгород Вишгородського району Київської області (а.с. 15).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

За змістом частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина перша статті 29 ЦК України).

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до частини другої ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини проживання підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в суді знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за однією адресою на час відкриття спадщини після її смерті.

Керуючись ст.ст. 29, 1216-1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тетіївської міської ради про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 07.10.2024 року.

Суддя: Т.П.Косович