Справа № 128/2147/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Івачковський В.В. звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовна заява обгрунтована наступним.

Відповідно до погосподарських книг по домогосподарству, що розташоване в АДРЕСА_1 , вказане домогосподарство відносилося до категорії колгоспних дворів, членами якого були ОСОБА_2 (батько позивачки) та ОСОБА_3 (мати позивачки). З огляду на це, станом 15.04.1991 право власності на майно колгоспного двору набули ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_3 та діти: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .. За свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_1 .. Спадщину після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом прийняла позивачка шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Мати ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, а сестра позивачки ОСОБА_5 спадщину після смерті батька не прийняла. Фактично позивачка успадкувала після смерті батька 1/2 частку вказаного домоволодіння. Однак, не отримувала свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_3 є її діти позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .. За свого життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 .. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. ОСОБА_5 спадщину не прийняла, подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь позивачки. Проте, оформити свої спадкові права після смерті батьків позивачка не може, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок вказано, що це домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого вказаний ОСОБА_2 , що не є доказом права власності на це домоволодіння, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 14.09.2023. Рішенням Вінницького районного суду від 05.12.2017 у справі №128/2791/17 встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва № НОМЕР_1 від 11.07.1989 на право власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 .. Рішенням виконавчого комітету Лаврівської сільської ради №26 від 27.05.2016 було змінено поштову адресу домоволодіння в АДРЕСА_1 на 23-А. Враховуючи вказані обставини позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. З огляду на вищевикладене просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Понесені нею судові витрати просила залишити за нею.

Ухвалою суду від 29.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 37).

Ухвалою суду від 07.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 92).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Івачковський В.В. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивачки подано заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки (а.с. 97).

Представник відповідача Стрижавської селищної ради в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, від представника ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у відсутність представника селищної ради, у вирішенні спору покладається на розсуд суду, не заперечує щодо задоволення позову (а.с. 41).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 06.02.1947 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 11).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №5 від 17.11.2017 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 22.08.1971 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с. 58, зворот 59).

Відповідно до копій свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 9) та серії НОМЕР_5 (а.с. 10) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння від 11.07.1989, виданого Лаврівською сільською радою, домоволодіння в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .. Домоволодіння зареєстровано в КП «ВООБТІ» 11.07.1987 (а.с. 12).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.12.2017 у справі №1282791/17 встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва № НОМЕР_1 від 11.07.1989 на право власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №128 від 19.05.1988, ОСОБА_2 . Рішення суду набуло законної сили 18.12.2017 (а.с. 20-21).

Відповідно до оголошення в газеті «Вінниччина» №20 (23669) від 15.05.2024 свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 11.06.1989, видане на підставі рішення Виконкому Вінницької районної ради на ім`я ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1 (23), вважати недійсним у зв`язку із втратою (а.с. 30).

Рішенням виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №26 від 27.05.2016 змінено поштову адресу на домоволодіння гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 (а.с. 22).

З копії погосподарської книги на домоволодіння по АДРЕСА_1 за період з 01.01.1991 по 01.01.1992, що належить до суспільної групи колгоспний двір (а.с. 26) вбачається що за даною адресою проживали ОСОБА_2 голова двору, та ОСОБА_3 дружина.

Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , що виготовлений 15.03.2024 КП «Агенство адміністративний послуг», вказане домоволодіння складається з: житлового будинку «А» 1947 року побудови, загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 24,4 кв.м; веранди «а» 1975 року побудови; гаража «а1» 1990 року побудови; гаража «Б» 1980 року побудови; сараю «В» 1985 року побудови; сараю «Г» 1970 року побудови; підвалу «п/Г» 1970 року побудови; підвалу «п1/Г» 1970 року побудови; огорожі №1; воріт з хвірткою №2; криниці №3; вигрібної ями №4 (а.с. 14-17).

Згідно висновку про ринкову вартість житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 від 05.04.2024 вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 05.04.2024 становить 150227 грн. (а.с. 28-29).

З копії заповіту від 09.08.1999 вбачається, що ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що за законом він матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 18).

З копії заповіту від 09.08.1999 вбачається, що ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що за законом вона матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 19).

Відповідно до копії спадкової справи №274/2002 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 21.05.2002 звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Також 10.10.2003 дружина померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка. 23.12.2003 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 до складу якого входить земельна ділянка площею 1,6255 га , яка розташована на території Лаврівської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю (а.с. 66-86).

Відповідно до копії спадкової справи №593/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 17.12.2013 звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .. Також, 17.12.2013 ОСОБА_5 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки спадщини після смерті матері ОСОБА_3 на користь дочки померлої ОСОБА_1 .. 23.11.2017 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0205, що розташована на території Лаврівської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 (а.с. 46-65).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. №1390/02-31 від 14.09.2023 позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що оригінал документу, що посвідчує право власності відсутній, та оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, зробити висновки про те, яка саме частка у праві власності на житловий будинок спадкодавцям неможливо (а.с. 23).

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті кожного із батьків шляхом подачі відповідних заяв до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Спадкоємці на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 , після смерті чоловіка ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , після смерті матері ОСОБА_3 , подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь позивачки. Спадкоємець ОСОБА_5 спадщину після смерті батька ОСОБА_2 не прийняла. До складу спадкового майна входить житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння від 11.07.1989. Також до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 входять земельні ділянки на території Лаврівської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та позивачка отримала на них свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При зверненні до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що оригінал документу, що посвідчує право власності відсутній, та оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, зробити висновки про те, яка саме частка у праві власності на житловий будинок спадкодавцям неможливо. Тобто, позивачка ОСОБА_1 не може у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за заповітом, що регулюються Цивільним Кодексом України в ред. 1963 року, Законом України «Про власність», Цивільним Кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи.

Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву, відповідно до якої відмовляється від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 в рівних частках (по 1/2 кожному) належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачкою, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права власності на частки на житловий будинок за позивачкою, що належить померлому ОСОБА_2 ..

Понесені позивачкою судові витрати, відповідно до її позиції висловленої в позовній заяві, слід залишити за позивачкою.

Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України, керуючись, ст.ст. 1, 10, 76-80, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачкою ОСОБА_1 ..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, адреса: с-ще Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 7, .

Суддя Л.П. Шевчук