Справа № 314/3894/24
Провадження № 2/314/1380/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м.Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кононенко І.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №314/3894/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального і морального збитку,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа № 314/3894/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального і морального збитку.

Разом з позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, за змістом якої просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Суд вважає подану заяву про забезпечення позову не підтверджену жодними належними та допустимими доказами. Так, відповідно до заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у разі задоволення позову. Посилання у заяві лише на те, що відповідач ОСОБА_2 є фактичним володільцем вказаного майна не є тією обставиною, яка б вказувала на невідкладність вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення, про які просить заявник.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову немає, а відтак, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №314/3894/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального і морального збитку шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О.Кононенко

01.10.2024