Провадження № 2-о/127/358/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 розірвав шлюб із дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим 11 жовтня 2016 року, актовий запис №31. З жовтня 2016 року заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . З цього часу вели спільний бюджет, домашнє господарство, розподіливши обов`язки як чоловік та дружина, що можуть підтвердити пояснення свідків, фотоматеріали та інші письмові докази. Так, ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з оголошенням воєнного стану, 03.03.2024 року о 10 год. 00 хв. від ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 було отримано інформацію про факт безвісті зниклого, старшого солдата ОСОБА_3 . Попередньо встановлено що 01.03.2024 року при виконанні обов`язків щодо Захисту Батьківщини, суверенітету та територіальної цілісності України на позиції з Донецькій області, під час штурмових дій противника безвісті зник військовослужбовець: старший солдат ОСОБА_3 . Відповідно до витягу з ЄРДР відкрито кримінальне провадження №0000076 від 06.03.2024 року за ч. 1ст. 115 КК України за заявок ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_3 . У зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність визначення заявника як члена сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 для підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця у майбутньому і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків. Безвісті зниклий військовослужбовець ОСОБА_3 визнавав заявницю ОСОБА_1 своєю цивільною дружиною що підтверджується відомостями зазначеними у довідці-доповіді в/ч НОМЕР_2 , де в граф «близькі родичі» військовослужбовцем було зазначено: «Дружина - ОСОБА_1 ». Також відповідно протягом несення служби військовослужбовець ОСОБА_3 перераховував кошти своїй цивільній дружині, ще підтверджується виписками АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Просить в становити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 12 жовтня 2016 року жінки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) та чоловіка військовослужбовця ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Маркеєво Чаплинського району Херсонської області, РНКОПП НОМЕР_4 ), який безвісті зник 01.03.2024 року при виконанні обов`язків щодо Захисту Батьківщини, суверенітету та територіальної цілісності і країни.

Ухвалою суду 27.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву визнала, зазначила що заявник проживала із її сином, однак з якого часу чітко не пам`ятає.

Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився надав суду пояснення, згідно яких просить прийняти законе рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України наголошується, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. ст. 293 ЦПК України).

П. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.03.2024 року № кримінального провадження: 0000076 надійшла заява від ОСОБА_2 жительки АДРЕСА_3 про те, що її син ОСОБА_3 який проходив службу за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 на посаді старший стрілець оператор 2- го стрілецького відділення 1 стрілецького взводу, 1 стрілецької роти, в/ч НОМЕР_1 , звання - старший солдат, зник безвісти 01.03.2024 року поблизу населеного пункту Невельське Покровського району Донецької області. Підтвердженням є сповіщення №74 від 05.03.2024, згідно якого встановлено, що ОСОБА_3 , зник безвісти при виконанні бойових завдань 01.03.2024 поблизу населеного пункту Невельське, Покровського району, Донецької області.

Згідно довідки - доповіді в/ч НОМЕР_2 о 10.00год. 03.03.2024 року від ТВО командира 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_5 старшого лейтенанта ОСОБА_5 отримано інформацію про факт безвісти зниклого, старшого стрільця -оператора 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 .

Відповідно до виписки з карткового рахунку заявника вбачається, що на її картковий рахунок надходили кошти від ОСОБА_3 , однак призначення їх не вказано.

Заявниця вказує, що встановлення факту необхідно визначення заявника як члена сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 для підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця у майбутньому і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України постановив Постанову N° 168 від 28.02.2022 « Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно п. 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про. соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Згідно приписів 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (станом на 03.03.2024) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге; діти, які не досягли повноліття; утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть були не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт і т п. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Також висновку дійшов Верховний суд у своїх постановах № 357/6408/17 від 18.03.2019, № 387/938/17 від 05.04.2019, № 467/404/17 від 16.05.2019р.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц; від 09 листопада 2020 року у справі №757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16; від 09.11.2020 року № 757/8786/15-ц.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20; від 30.06.2022 року у справі № 694/1540/20).

Як вбачається із матеріалів справи заявником не надано жодного доказу в підтвердження факту спільного її із ОСОБА_3 проживання, як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не надано доказів що між ними склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Виписку із карткового рахунку заявниці про перерахунок коштів, суд не бере до уваги як належний доказ ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, та дана виписка не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

З огляду на вмотивоване сам по собі факт перебування заявниці з безвісти відсутнім у близьких стосунках, не може свідчити про те, що вони проживали в певний період однією сім`єю, оскільки заявниці необхідно було надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 208/6075/20 (провадження № 61-75св22) зазначено, що показання свідків, допитаних під час судового розгляду, без наявності інших підтверджуючих доказів, не можуть бути самостійною підставою для встановлення факту спільного проживання.

Крім того, показання свідків ОСОБА_6 , яка є матір`ю заявниці, та ОСОБА_7 , який є батьком заявниці, суд не бере до уваги як належний доказ факту спільного проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_3 , оскільки вони носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання заявниці та зниклого безвісти та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю.

Отже, лише показаннями свідків за відсутності інших доказів, не може бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо обставин спільного проживання між нею та ОСОБА_3 , ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, побуту та інших, у матеріалах справи відсутні.

Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 з 12.10.2016року не підтверджено належними та допустимими доказами, показання свідків не підтверджують факт проживання сторін спору однією сім`єю у цей період, ведення спільного господарства та спільного бюджету, не свідчать про виникнення між ними відносин, притаманних сім`ї, взаємних прав і обов`язків, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Судові витрати по справі судом відносяться за рахунок заявниці.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерства Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.10.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Міністерства Оборони України, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, .

Суддя: