Справа № 333/3703/24
Провадження № 2/333/2966/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2024 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 601 від 17.04.2019 року, № 701 від 25.08.2021 року, у загальному розмірі 146 933 грн. 54 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори:

1.17.04.2019 року кредитний договір № 601, за яким відповідачу видано кредит у сумі 50 000,00 грн.;

2.25.08.2021 року кредитний договір № 701, за яким відповідачу видано кредит у сумі 46 262,00 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.02.2024 року склала:

1.по кредитному договору від 17.04.2019 року № 601 83 547 грн. 06 коп., з яких 49 971 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 33 575 грн. 21 коп. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією;

2.по кредитному договору від 25.08.2021 року № 701 63 386 грн. 48 коп., з яких: 39 679 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом; 7 грн. 22 коп. заборгованість за процентами; 23 699 грн. 31 коп. заборгованість за комісією.

Тобто, загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.02.2024 року склала 146 933 грн. 54 коп.

Позивач направив письмові вимоги відповідачу на адресу місця проживання, яку ОСОБА_1 зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Ухвалою від 24.06.2024 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подала, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача, будучи повідомлений судом своєчасно та належним чином про час та місце проведення судового розгляду, у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена судом своєчасно та належним чином, від останньої до суду надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» вона визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Судом встановлено, що 17.04.2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 601, на підставі заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 у розмірі 5 000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 50 000,00 грн. Договір підписаний відповідачем, а також підписано паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач отримала кредитну карту з кредитним лімітом у розмірі 5 000,00 грн. на строк 12 місяців, розмір річної процентної ставки 47,88%. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування. Окрім того, зазначені умови були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту.

Крім того, 25.08.2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 701, на підставі заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 46 262,00 грн. Договір підписаний відповідачем, а також підписано паспорт споживчого кредиту.

Згідно з платіжною інструкцією № 51690979.121950.8810 від 25.08.2021 року АТ «ПУМБ» на підставі договору № 701, перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 46 262,00 грн. за вищевказаним договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 601 від 17.04.2019 року, сума заборгованості відповідача за кредитом станом на 01.02.2024 року становить 83 547 грн. 06 коп., з яких 49 971 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 33 575 грн. 21 коп. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 701 від 25.08.2021 року, сума заборгованості відповідача за кредитом станом на 01.02.2024 року становить 63 386 грн. 48 коп., з яких: 39 679 грн. 95 коп. заборгованість за кредитом; 7 грн. 22 коп. заборгованість за процентами; 23 699 грн. 31 коп. заборгованість за комісією.

Позивачем 01.02.2024 року за вих. № КНО-44.2.2/74 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено вимогу про погашення заборгованості за договором № 601 від 17.04.2019 року, у розмірі 83 547 грн. 06 коп., за договором № 701 від 25.08.2021 року у розмірі 63 386 грн. 48 коп., проте вимога залишена відповідачем без відповідного реагування.

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Банк свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 скористалася наданими кредитами, проте зобов`язання належним чином за договорами не виконала, в результаті чого виникла заборгованість.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором № 601 від 17.04.2019 року, № 701 від 25.08.2021 року, в частині заборгованості за кредитом та процентами підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення комісії по кредитному договору № 701 від 25.08.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.7.3 ч. 5 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії).

Відповідно до абзацу третього ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20) зазначивши, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Отже, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії у розмірі 23 699 грн. 31 коп. по кредитному договору № 701 від 25.08.2021 року не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача судовий збір, у розмірі пропорційному задоволених позовних вимог (83,87%) в сумі 2 031 грн. 66 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за договором № 601 від 17.04.2019 року, в розмірі 83 547 грн. 06 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 49 971 грн. 85 коп.; заборгованості за процентами 33 575 грн. 21 коп.; за кредитним договором № 701 від 25.08.2021 року, в розмірі 39 687 грн. 17 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 39 679 грн. 95 коп.; заборгованості за процентами 7 грн. 22 коп., що у загальному розмірі складає 123 234 (сто двадцять три тисячі двісті тридцять чотири) грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) судовий збір у розмірі 2 031 (дві тисячі тридцять одна) грн. 66 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик