Справа № 243/2569/24
Провадження № 2/243/885/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участю секретаря судового засідання Каліберди А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, діючи на підставі наказу голови суду № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Пенсія йому призначена та виплачується відповідно до вимог Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року.

Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області упродовж 2019- 2024 років систематично та свавільно порушує його права та свободи на пенсійне забезпечення.

Так, 27.12.2022 року Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 200/4718/22 було визнані дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням складової грошового забезпечення індексації, на підставі уточненої довідки № 49/7736 від 29.08.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, протиправними. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області, здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 року до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі уточненої довідки № 49/7736 від 29.08.2022 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2020 року, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області у справі № 200/4718/22 залишено без задоволення. Рішення суду вступило в законну силу 21.03.2023 року.

16.01.2024 року Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду звернуто до негайного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року у справі № 200/4718/22 - у межах суми стягнення за один місяць. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.

21.02.2023 року Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 200/5211/22 було прийнято рішення: визнана протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 01.09.2022 року, після перерахунку пенсії (відновлення порушеного права за рішенням суду). Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області провести перерахунок та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2022 року, після перерахунку пенсії (відновлення порушеного права за рішенням суду). Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 року, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року у справі № 200/5211/22 залишено без задоволення. Рішення суду вступило в законну силу - 31 травня 2023 року.

Вказані рішення суду набрали законної сили і на їх виконання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконало рішення на свій розсуд, здійснило позивачу відповідні перерахунки пенсії, але виплату коштів здійснено не було.

Також зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі № 200/4718/22 ГУ ПФУ в Донецькій області в березні 2023 зроблено перерахунок пенсії починаючи з 01.12.2019 року. Згідно до протоколу вих. № 0500-0215-8/40659 за пенсійною справою - (МВС) від 15.05.2023 року пенсія складає 15378.62 грн. Згідно до розрахунку вих. № 0500-0215-8/40654 від 15.05.2023 року на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за Дорученням № Д /35 нарахована сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.03.2023 року за результатами перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум склала 25 968,49 грн. На даний час рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року у справі № 200/4718/22 залишається не виконаним, нараховані за період з 01.12.2019 року по 31.03.2023 року недоотримана частина пенсії у розмірі 25 968 гривень 49 копійок, не виплачена. При цьому ГУ ПФУ в Донецькій області чотири рази надавався строк на виконання у повному обсязі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року у справі № 200/4718/22.

Таким чином рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року у справі № 200/4718/22, як і вимоги державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 71929589 від 01.06.2023 року, так і ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2024 року що до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць не виконано, повного відновлення його порушеного права не відбулося, тобто завдання адміністративного судочинства не реалізовано.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/5211/22 від 21.02.2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області в червні 2023 року проведено перерахунок пенсії починаючи з 01.09.2022 року згідно з постановою КМУ від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Згідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за Дорученням № Д /36 нарахована сума доплати за період з 01.09.2022 року по 30.06.2023 року у загальній сумі 20000,00 грн.

Станом на час звернення з даною заявою рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року у справі № 200/5211/22 залишається не виконаним, які і вимоги державного виконавця у виконавчих провадженнях ВП № 72368606 від 27.07.2023 року, та ВП № 74240294 від 22.02.2024 року

Внаслідок протиправних дій ГУ ПФУ в Донецькій області, неправильного обчислення розміру пенсії і виплатою її в заниженому розмірі, йому завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, порушенні життєвих планів, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, нервових розладах та перевтомленні, у психологічному дискомфорті та значному порушенні душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, турботливості, тривозі, роздратованості, в почуттях страху перед майбутнім, пригноблювання та порушення сну. У зв`язку з чим став замкнутим, не перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Йому потрібні додаткові зусилля для організації свого життя. Все це постійно негативно впливає на його душевний стан та є причиною його моральних страждань.

Просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою грошових коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому зазначив, що управління вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що в спірних правовідносинах відсутня вина заподіювача. Виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Нараховані кошти позивачу на виконання судових рішень мають бути виплачені за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Так, судові рішення, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, обліковуються Головним управлінням. Виділення коштів із Державного бюджету на фінансування даного судового рішення не залежить від волі Головного управління і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав. Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення. Виплата проведена за рішеннями суду, дата набуття чинності яких по 22 вересня 2020 року включно. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Щодо суми коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду на 2024 рік, вона буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік. На сьогоднішній день бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №200/4718/22 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України. Сформовано розмір доплати за судовим рішенням за період з 01.12.2019 по 31.03.2023 у розмірі 25968,49грн.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі 200/5211/22 здійснено перерахунок щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1407.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», позивачу починаючи з 01.09.2022, після перерахунку пенсії (відновлення порушеного права за рішенням суду). Сформовано розмір доплати за судовим рішенням за період з 01.09.2022 по 30.06.2023 у розмірі 20000 грн. Позивач вважає, що моральна шкода за вказаними судовими рішеннями має становити 20000 грн, при цьому повністю ігнорує принцип розумності і справедливості.

Позивачем не надано належних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди здоров`ю, чи завдання їй інших втрат немайнового характеру з яких можливо обрахувати розмір компенсації та характер і обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені позивачем. Сам лише факт порушення прав Позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, який був належним чином повідомлений про дату, час та спосіб розгляду справи шляхом надіслання судових повісток на офіційну електронну адресу, до судового засідання не з`явився, відомостей про причини неявки не повідомив.

Позивач ОСОБА_1 у наданій до суду відповіді на відзив зазначив, що на час звернення з відповідною позовною заявою повного відновлення порушеного права не відбулося, тобто рішення суду не виконані. Відповідачем зазначається, що заборгованість буде виплачена у межах бюджетних асигнувань, тобто у невизначеному майбутньому та поза межами строків, встановлених Законом, що є порушенням відносно позивача принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, а також статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Верховний Суд у постанови від 26.05.2021 року по справі № 640/5248/19 акцентував свою увагу на тому, що Уряд не наділений повноваженнями з визначення порядку виконання судових рішень, зокрема, в яких боржниками є органи ПФУ. Натомість, положеннями статті 129-1 Основного Закону чітко закріплено, що порядок виконання судових рішень визначається законом.

Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові № 820/6514/17.

Доводи відповідача щодо виконання рішення суду фактично зводяться до примарних сподівань у невизначеному майбутньому та усталених доводів про відсутність фінансування, що не може бути виправданням невиконання рішення суду та відмові людині у захисті (реалізації) її порушених прав.

Враховуючи тривале порушення його прав, яке з боку відповідача триває з 2018 року, беручи до уваги тривале та нічим невиправдане ігнорування рішення суду та його тривале нічим невиправдане невиконання в частині сплати коштів, яке кваліфікується як знущання над людиною з боку держави в особі відповідача просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судові рішення, що набрали законної сили виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань в терміни, передбачені пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 № 22-1 Головне управління як орган державної влади в силу вимог частини 2 ст.19 Конституції України зобов`язано діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відзиві ГУ ПФУ в Донецькій області на позов ОСОБА_1 зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №200/4718/22 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України. Сформовано розмір доплати за судовим рішенням за період з 01.12.2019 року по 31.03. 2023 року у розмірі 25968,49 грн.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі 200/5211/22 здійснено перерахунок щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», позивачу починаючи з 01.09.2022, після перерахунку пенсії. Сформовано розмір доплати за судовим рішенням за період з 01.09.2022 по 30.06.2023 у розмірі 20000 грн.

Як вбачається з відповідей ГУ ПФУ в Донецькій області № 11125-10929/Б-02/8-050023 від 15.06.2023 та № 6894-6048/Б-02/8-0500/23 від 20.04.2023 вбачається, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей згідно з ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, виплата коштів на виконання Рішення здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

01.06.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрите ВП № 71929589 з примусового виконання виконавчого листа № 200/4718/22 виданого 02.05.2023 на виконання рішення суду, яким було зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням складової грошового забезпечення - індексації, з виплатою різниці, що утворилась з 01.12.2019 року до моменту фактичного проведення перерахунку, на підставі довідки № 49/7736 від 29.08.2022 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, наданої Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження № 71929589 відомості про виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлю, що на час розгляду справи рішення Донецького окружного адміністративного суду по справах №200/4718/22 та № 200/5211/22 не виконані в повному обсязі, оскільки ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає, що суми компенсації та індексації ОСОБА_1 будуть виплачені в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у справі №200/4718/22, яке набрало законної сили 21.03.2023 та рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/5211/22 від 21.02.2023, яке набуло законної сили 31.05.2023 року на даний час не виконані.

Верховний Суд у постанові від 26.05.2021 року по справі № 640/5248/19 акцентував свою увагу на тому, що Уряд не наділений повноваженнями з визначення порядку Виконання судових рішень, окрема, в яких боржниками є органи ПФУ. Натомість, положеннями статті 129-1 Основного Закону чітко закріплено, що порядок виконання судових рішень визначається законом.

Верховний Суд також наголосив, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями встановлювати додаткове право Пенсійного фонду України та його органів проводити ревізію рішень судів та приймати рішення щодо наявності або відсутності підстав для їх виконання.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на поважну причину невиконання рішення суду, не повинні приймаються до уваги, оскільки держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї чи або проти установ чи підприємств.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.03.2019 року у справі № 750/9782/16-а.

Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові № 820/6514/17.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 7.12.2012 у справі № 21-977во10, від 3.12.2010 у справі № 21-44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 1.12.2004 № 20-рп/2004, від 9.07.2007 №6- рп/2007, в яких сказано про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статтях 55, 56 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 Цивільного кодексу України відповідно.

Так, згідно із частиною першою статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до пунтку 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26 квітня 2005 року у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19 лютого 2009 року у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06).

ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява № 36813/97, пункти 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява № 21071/05, пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 7 травня 2002 року в справі «Бурдов проти Росії», пункт 100).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презумується.

Суд вважає доведеним факт завдання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з тривалим невиконанням судового рішення, у порушенні звичного способу життя та необхідності докладати додаткових зусиль для його організації.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 20000 грн буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

При цьому, слід зазначити, що згідно зі статтею 2 Цивільного кодексу України держава Україна є учасником цивільних відносин.

Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У таких випадках державу представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

А тому, на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. саме з Державного бюджету України.

Керуючисьст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою грошових коштів з єдиного казначейського рахунку України на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законно сили протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В.Воронков