ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1372/24Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К..

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»;

представник позивача адвокат Руденко Костянтин Васильович

відповідач ОСОБА_1 ;

представник відповідача адвокат Гнатюк Анастасія Іванівна;

особа, яка подає апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрглобал-фінанс» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного Договору № 719468 про споживчий кредит від 01.10.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 , останній надано кредит в розмірі 56250,00 грн., строком користування до 01.10.2024 року.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовану процентну ставку, а саме, 25% за перший день користування кредитом, за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних.

03.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 719468 від 01.10.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Відповідно до договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 року, станом на 03.08.2023 року заборгованості за кредитним договором становить 121 085, 81 грн., яка складається з:

44763,63 грн. заборгованість за кредитом;

11250,00 грн. заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних);

65132,02 грн заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5 Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85% річних за період з 01.01.2021 року по 03.08.2023 року (включно).

Стягнення нарахованих процентів за кредитним договором здійснюється за період з дати укладення кредитного договору до дати відступлення права вимоги за кредитним договором.

У зв`язку із порушенням ОСОБА_1 умов договору Товариство вимагає у неї дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі, що була відступлена станом на дату укладення договору факторингу від 03.08.2023 року.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за Договором № 719468 про надання споживчого кредиту від 01.10.2021 року станом на 03.08.2023 року в розмірі 121085,81 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. та 5000,00 грн. витрати на правову допомогу.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2024 року позов ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість у сумі 44763,63 грн., судовий збір у сумі 992,28 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 1848,50 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» суд виходив з того, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав.

В частині відмови в стягненні відсотків суд першої інстанції прийшов до висновку, що умови кредитного договору, яким встановлена річна процентна ставка у розмірі 190,09 % та розмір відсотків за перший день користування кредитом 25 %, є несправедливими для споживача, а нарахування відсотків, що перевищує або дорівнює сумі боргу за основним зобов`язанням, вносить істотний дисбаланс у взаємовідносини сторін на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови договору про оплату процентів у такому розмірі є несправедливими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» адвокат Руденко К.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати в частині відмови Товариству у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 719468 про надання споживчого кредиту від 01.10.2021 року, а саме:

-за процентами відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних) у розмірі 11250,00 грн.;

- за процентами, відповідно до п. 1.5 Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85 % річних за період з 01.10.2021 року по 03.08.2023 року (включно) в розмірі 65132,02 грн.;

а також зменшенні витрати на професійну правничу допомогу з 5000,00 грн. до 1848,50 грн. та зменшений судовий збір з 2684,00 грн. до 992,28 грн.

Ухвалити у відповідній частині нове рішення яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з відповідача на користь Товариства понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4026,00 грн. за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 01.10.2021 року позичальник, перед підписанням Кредитного договору, надав підписану заяву-анкету на отримання кредиту, підписав заяву-приєднання до Публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 01.10.2021 року та ознайомився з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту.

У зв`язку з порушення зобов`язань заборгованість за кредитним договором, згідно договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 року, станом на 03.08.2023 року становить 121085,81 грн.

Стягнення нарахованих процентів за кредитним договором здійснюється за період з дати укладення кредитного договору до дати відступлення права вимоги за кредитним договором.

Первісним кредитором не здійснювались нарахування пені та інших штрафних санкцій по кредитному договору, у відповідності до чинного законодавства України.

03.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу від 03.08.2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 719468 про надання споживчого кредиту від 01.10.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Таким чином, позивач правомірно вимагає у відповідача дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі, що була відступлена станом на дату укладення договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 року.

У серпні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Гнатюк А.І. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства на користь відповідача витрати на надання правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми заборгованості по відсотках, а тому колегія суддів відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Задовольняючи частково позов та відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом в повному розмірі, суд виходив з того, що умови кредитного договору, яким встановлена річна процентна ставка у розмірі 190,09 % та розмір відсотків за перший день користування кредитом 25 %, є несправедливими для споживача, а нарахування відсотків, що перевищує або дорівнює сумі боргу за основним зобов`язанням, вносить істотний дисбаланс у взаємовідносини сторін на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови договору про оплату процентів у такому розмірі є несправедливими.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в стягненні відсотків за кредитним договором, виходячи з наступного.

Встановлено, що між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 01.10.2021 року був укладений договір № 719468 про споживчий кредит, підписаний ОСОБА_1 власноручно, за якими остання отримала кредитні кошти у розмірі 56250,00 грн.

Пунктом 1.4 договору визначено строк кредиту 1096 днів до 01.10.2024 року.

Відповідно до п. 1.5. договору визначено процентну ставку за користування кредитом, що залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 190,09% річних (п. 1.7 Договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 168 035,03 грн.

Відповідно п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 45 000,00 грн. на користь споживача; - у розмірі 11 250,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до п. 3.5 Кредитного договору.

Згідно умов п. 3.4 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів.

Відповідно до п. 3.5 Кредитного договору, сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється Позичальником в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, Позичальник доручає Первісному кредитору утримувати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 719468 від 01.10.2021 року станом на 03.08.2023 року заборгованість відповідача складає 121 085,81 грн., з яких 55 953,79 грн. заборгованість за кредитом, 65 132,02 грн. заборгованість по відсотках.

У розділі 5 паспорту споживчого кредиту від 01.10.2021 року, який підписаний відповідачем, відображено порядок повернення кредиту.

03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» (далі Клієнт) та ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі Фактор) укладено договір факторингу №0308-23-1.

Платіжною інструкцією №163 від 03.08.2023 підтверджується сплата фактором суми фінансування за договором факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023.

Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 0308-23-1 від 03.08.2023 до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» від ТОВ «Слон Кредит» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 719468 від 01.10.2021 на загальну суму заборгованості 121 085,81 грн. (а.с. 116).

Позивач набув право вимоги за зазначеним вище кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.5-10).

Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідачка мала можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим.

Натомість ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Договір про надання коштів від 01.10.2021 року №719468 або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником.

Отже, в даному випадку позивачем було надано достатні докази на підтвердження порушення відповідачем умов кредитного договору та розміру заборгованості, а відповідачем доказів на спростування вказаних обставин не надано, тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за нарахованими процентами в сумі 76382,02 грн. колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу, що відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення відсотків, які суд вважав несправедливими умовами кредитного договору для споживача, суд першої інстанції помилково послався на постанову Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6-1746цс16, оскільки вказаний висновок стосується встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом, а не порядку нарахування відсотків за користування кредитом та їх сплати, що визначені умовами договору у даній справі.

З приводу посилання суду першої інстанції на постанов Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 15 грудня 2021 року в справі N 209/789/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15), колегія суддів зазначає, що у даних справах Верховного Суду дійшов висновків, що, умови договору щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту, комісії, нарахування пені після закінчення строку дії договору, страхування майна, нарахування відсотків після дострокового припинення кредитного договору, щодо сплати штрафів, фактично є нікчемними.

В даній справі предметом розгляду є стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у відповідності до ст. 1048 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 76382,02 грн. за кредитним договором № 719468 від 01.10.2021 року.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» надано суду Договір про надання юридичних послуг № 03/07/2023, укладений 03.07.2023 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність видану ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» - адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів товариства в судах України, акт приймання - передачі наданих послуг №5 до Договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 року, де наведено перелік виконаних робіт підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №176 від 04.09.2023 року про оплату ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденко К.В. за надання юридичних послуг по договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року згідно акту №5 від 04.09.2023 року.

Дослідивши надані адвокатом Руденком К.В. докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги, тривалість судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 5000 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Щодо стягнення з відповідача в користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» витрат за надану професійну правничу допомогу в Черкаському апеляційному суді.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокат Руденко К.В. просив стягнути з ОСОБА_1 в користь товариства 9000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

Вказував, що апелянту було надано ряд адвокатських послуг, на підтвердження чого долучив: акт приймання - передачі наданих послуг №79 від 05.07.2024 року до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 року, де наведено перелік виконаних робіт складання та подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду, вартість даної послуги 9000 грн.; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №824 від 06.05.2024 року про оплату ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденко К.В. коштів в сумі 9000 грн. за надання юридичних послуг; довіреність від 26.02.2024 року видану ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» - адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів товариства в судах України (в тому числі в апеляційних судах).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, врахувавши критерій реальності наданих доказів та обсяг виконаних робіт адвоката на представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції вважає за необхідне частково задовольнити клопотання представника позивача адвоката Руденка К.В. в розмірі 7000,00 грн., оскільки така сума буде відповідати принципу співмірності та розумності і буде узгоджуватися також із позицією Великої Палати ВС справа № 904/4507/18.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» задоволені у повному обсязі, слід стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» судовий збір, сплачений позивачем за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 2684 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн., разом 6710 грн.

Керуючись ст.141, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрглобал-фінанс» - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягненні заборгованості за відсотками та в частині стягнених судових витрат скасувати та в цих частинах прийняти нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість за відсотками за Договором № 719468 про надання споживчого кредиту від 01.10.2021 року в розмірі 76382,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 6710,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

В решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2024 року не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Судді