Справа № 175/6500/24
Провадження № 2/175/1091/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

"30" серпня 2024 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Перепелиці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів і стягнення безпідставно отриманих аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів і стягнення безпідставно отриманих аліментів.

Свій позов мотивує тим, що рішенням Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 26 листопада 2008 року з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір яких було потім зменшено до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, заочним рішенням Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 23 квітня 2012 року. З лютого 2024 року дитина стала проживати разом із ОСОБА_1 , тому судовим наказом Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 04 квітня 2024 року з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина.

Позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, починаючи з 03 квітня 2024 року, та стягнути з відповідачки сплачені їй аліменти на утримання сина з лютого по квітень 2024 року, оскільки в цей період дитина вже проживала з ним.

Разом з тим, просить судове рішення Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 26 листопада 2008 року та судове рішення Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 23 квітня 2012 року вважати такими, що втратили свою чинність і не підлягають виконанню з 04 квітня 2024 року.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти зачного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином, заяв не подавала.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд постановляє заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , зареєстрований 24 вересня 2005 року у виконавчому комітеті Підгородненської міської ради Дніпропетровського району дніпропетровської області, актовий запис № 82.

Від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району дніпропетровської області.

08 червня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Судовим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх її видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 жовтня 2008 року.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2012 року, яке набрало чинності 07 травня 2012 року, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2008 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., з 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Так, способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно якої, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання.

В ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, однією із обставин, яка підлягає доказуванню в даному випадку є те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом, зокрема з одержувачем аліментів чи із платником.

Відповідно до наведених норм СК України, вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, але обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів має бути повністю або частково звільнений віл сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначає позивач з лютого 2024 року син ОСОБА_3 почав проживати разом із батьком.

На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на винесення Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області судового наказу від 04 квітня 2024 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Факт проживання неповнолітнього сина разом з позивачем за адресою: адреса: АДРЕСА_1 , підтверджено Актом обстеження умов проживання наданим Службою у справах дітей Підгородненської міської ради № 18 від 18 березня 2024 року, довідкою про склад сім?ї № 080 від 18 березня 2024 року, виданою Центром надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради, витягом з реєстру територіальної громади номер: 2024/002363430 від 07.03.2024 року.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що факт проживання дитини із батьком підтверджений саме з 18 березня 2024 року, а не з лютого 2024 року, як про це зазначає позивач не надаючи відповідних доказів.

Зокрема, винесення Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області судового наказу від 04 квітня 2024 року, не є підтвердженням проживання дитини з батьком, оскільки судовий наказ є лише спрощеною формою судового рішення при винесенні якого, суд не досліджує зазначених обставин та не встановлює їх безспірність.

Суд вважає, що позивачем доведенні обставини, передбаченні ст. 197 ЦПК України для його звільнення від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , проте з 18 березня 2024 року.

Згідно з вимогами ст. 1215 ч.1 п.1 ЦК України - не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

На підставі виконавчого листа № 2/6553, виданого на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2012 року, Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у межах виконавчого провадження № 50218318 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до цієї постанови звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Головному управлінні національної поліції в Дніпропетровській області.

Відповідно до довідки від 26.04.2024 року № 2825/63310, виданою Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 були стягнуті кошти:

За березень місяць 2024 року 5 262, 01 грн.;

За квітень місяць 2024 року 4 753, 12 грн.

Враховуючи, що зазначені кошти були стягнути з позивача не добровільно, в порядку примусового стягнення, безпідставно отриманні відповідачем аліменти не відповідають приписам ст. 1215 ЦК України, а тому підлягають поверненню.

Разом з тим, позивач у своєму позові просив судове рішення Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 26 листопада 2008 року та судове рішення Дніпропетровського району суду Дніпропетровській області від 23 квітня 2012 року вважати такими, що втратили свою чинність і не підлягають виконанню з 04 квітня 2024 року.

Суд не вбачає підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки чином законодавством не передбачено такого права суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суду вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів і стягнення безпідставно отриманих аліментів задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 206, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів і стягнення безпідставно отриманих аліментів - задовольнити частково.

Звільнити, починаючи з 18 березня 2024 року, ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ) від сплати аліментів, що сплачуються на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на підставі виконавчого листа № 2-6553 від 23.04.2012 року виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, яким зменшено розмір аліментів що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2008 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ), безпідставно отримані аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з березня по квітень 2024 року, у розмірі 10 015 грн. 13 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.09.2024.

Суддя О. М. Білоусова