КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 вересня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/25692/20-ц

Головуючий у першій інстанції - Ільєва Т.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14057/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

перевіривши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача, розірвання депозитного договору та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача, розірвання депозитного договору та стягнення коштів - задоволено частково.Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 № SAMDN0516 від 26.11.2012 р.: суму вкладу у розмірі 14 200, 00 доларів США 00 центів;ненараховані відсотки у розмірі 5 555 доларів США 50 центів за період з 27.02.2014 р. по 04.10.2018 р.; 3 % річних у розмірі 716доларів США 62 центи за період з 05.10.2018 р. по 09.06.2020 р. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 745 (одна тисяча сімсот сорок п`ять) грн. 23 коп. В іншій частині вимог - відмовлено (т. 2 а.с. 149-162).

Повний текс рішення виготовлено 30 січня 2024 року.

Не погодившись з рішенням суду, 28 червня 2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Коцюба О.В. направив до суду апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 166-173).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 липня 2024 року витребувано матеріали цивільної справи (т. 2 а.с. 175).

11 вересня 2024 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 13 вересня 2024 року передана судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали (т. 2 а.с. 181-182).

Апелянту на виконання вимог ухвали слід було направити до Київського апеляційного суду заяву, в якій вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оригінал квитанції про доплату судового збору та докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів ОСОБА_1 з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

23 вересня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Коцюби О.В. заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій останній на обґрунтування поважності пропуску причин зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк»було проведено моніторинг документів, які надходили 20.02.2024-22.02.2024 року до електронного кабінету АТ КБ «ПриватБанк», однак, судових документів по справі № 757/25692/20 за вказаний період до АТ КБ «ПриватБанк»не надходило. 20 вересня 2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк»ознайомився з матеріалами справи, для огляду вищевказаної довідки про доставку до електронного кабінету. За результатами огляду довідки зазначає, що довідка не містить суттєвих даних, а саме, на яку адресу направлено судовий документ, дату складання довідки, прізвище відповідального працівника суду. Натомість, банком було виявлено, що 21.02.2024 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано судове рішення по справі № 757/25692/20. З викладеного можно дійти висновку, що довідка підтверджує направлення 21.02.2024 електронного листа на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що довідка про направлення електронного листа на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути належним доказом направлення процесуальних документів відповідачу, з огляд на те, що в АТ КБ «ПриватБанк» наявний зареєстрований у підсистемі Електронний суд ЄСІТС електронний кабінет, а електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 не використовується банком, про що зазначено на офіційній інтернет сторінці АТ КБ «ПриватБанк». До заяви про усунення недоліків апеляційної скарги представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Коцюби О.В. долучив платіжну інструкцію про сплату судового збору у розмірі 5 587,36 грн. (а.с. 188-193).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів заявника щодо наявності поважних причин пропуску встановленого законом строку для звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду.

Так, в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного документа, якою підтверджується, що копія рішення від 30.01.24 по справі №757/25692/20-ц доставлена до електронного кабінету АТ КБ «Приватбанк» 21.02.2024 року о 21:03:33 (т. 1 а.с.164).

Відповідно до ч.ч. 5, 7, 8 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Згідно з п. 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету такихосіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 37 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя.

Згідно з п.п. 42, 43 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС засобами ЄСІТС вавтоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

Таким чином, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного надсилання судом процесуальних документів: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет». У випадку, якщо учасник справи не має зареєстрованого Електронного кабінету, документи надсилаються засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану таким учасником під час подання документів до суду.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 721/591/22.

Зважаючи на наявність у АТ КБ «ПриватБанк» Електронного кабінету, суд першої інстанції виконав вимоги процесуального закону і направив копію оскаржуваного рішення зареєстрованого Електронного кабінету АТ КБ «ПриватБанк» (т. 2 а.с. 164).

Посилання апелянта на те, що до електронного кабінету АТ КБ «ПриватБанк»судових документів по справі № 757/25692/20 за період з 20.01.2024-22.02.2024 до АТ КБ «ПриватБанк»не надходило колегія суддів відхиляє, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження зазначеного.

Крім того, до заяви про усунення недоліків представником апелянта додано роздруківку з кабінету електронної пошти АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що судом першої інстанції було направлено копію оскаржуваного рішення на електронну пошту АТ КБ «ПриватБанк» ІНФОРМАЦІЯ_1 21.02.2024 року о 11:02 год. (т. 2 а.с. 190). Відтак, представник апелянта вважав, що наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа підтверджує надсилання судом першої інстанції копії оскаржуваного рішення саме на вказану електронну пошту АТ КБ «ПриватБанк», що в свою чергу, не є належним вручення копії рішення стороні.

Однак, суд апеляційної інстанції критично оцінює вказані твердження представника апелянта, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного документу (оскаржуваного рішення) саме до електронного кабінету АТ КБ «ПриватБанк» (т. 2 а.с. 164), а не на електронну пошту АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в довідці про доставку електронного документа, а саме рішення від 31.01.2024 року, до електронного кабінету АТ КБ «ПриватБанк» час доставки зазначено 21.02.2024 о 21:03:33 год. (т. 2 а.с. 164), а з роздруківки з кабінету електронної пошти АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що копія рішення від 31.01.2024 року була доставлено до електронної пошти апелянта 21.02.2024 о 11:02 год. (т. 2 а.с. 190).

Інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, та підтверджували наявність у апелянта об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою, у встановлені ст. 354 ЦПК України строки, заявником не наведено.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянтом було не в повній мірі виконано вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року, а саме не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів ОСОБА_1 з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходженняапеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 3 ст. 358 ЦПК України).

Зважаючи на те, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2019 року у справі № 0818/4970/2012.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Апелянтом не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк або аргументи, які б свідчили про дотримання ним такого строку.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті апеляційного провадження у справі. Тому з метою повернення сплаченої суми судового збору за подачу апеляційної скарги, особа, яка його сплатила, має подати відповідне клопотання

Керуючись ст.ст. 354, ч. 4 ст. 357, ст. 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова