Справа № 740/731/24
Провадження № 2/740/563/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Бахмацька державна нотаріальна контора, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,

установив:

У лютому 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 1669719, реєстраційний номер обтяжень 1587362), накладений 31 грудня 2004 року Ніжинською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 грудня 2004 року; визнати право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 1669719), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема, на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку у встановленому законом порядку прийняла позивачка. Інші спадкоємці за законом або заповітом відсутні. Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на спірний житловий будинок міститься запис обтяження арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 1587362 від 31.12.2004. Указаний арешт накладено 31.12.2004 Ніжинською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.12.2004. Згідно зі змістом указаної ухвали у справі № 2-1183/2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ніжинського виконкому про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок та недійсним договору дарування будинку суд з метою забезпечення позову заборонив Ніжинській держнотконторі вчиняти дії щодо домоволодіння АДРЕСА_1 , яке згідно з договором дарування зареєстроване за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 листопада 2005 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову у вищевказаній справі відмовлено. При цьому заходи забезпечення позову у вигляді арешту спірного будинку за наслідками розгляду справи не були скасовані. Чинним законодавством не передбачено правових підстав для звернення до суду чи нотаріальної контори із окремою заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з указаним позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12 березня 2024 року 08-30 год., яке відкладено на 12 червня 2024 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 12 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 12 серпня 2024 року 09-00 год., а в подальшому на 25 вересня 2024 року 12-00 год.

До суду надійшло клопотання представника позивачки адвоката Васюка Д. Г. про розгляд справи в його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_7 надійшло до суду клопотання, в якій вона просила розглянути справи без її участі та прийняти рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

До суду надійшла заява представника третьої особи ОСОБА_8 про розгляд справи без її участі, у вирішення справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що батьками позивачки є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а. с. 6, 7).

Мати позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Згідно з довідкою КП «Ніжинське МБТІ» Чернігівської обласної ради від 23 квітня 2021 року № 01015 станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності: за ОСОБА_6 1/2 частини на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу 27.12.2001 № 2191, зареєстровано в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 30.06.2003; за ОСОБА_2 1/2 частини на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.04.2005, зареєстровано в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 15.07.2005 (а. с. 15).

Відповідно до наданої позивачкою актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а. с. 13, 14).

Згідно з постановою державного нотаріуса Бахмацької державної нотаріальної контори Кухти Т. О. від 16.01.2024 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборон або арешту на спадкове майно нотаріусом установлено наявність обтяження на вказане нерухоме майно арешт за реєстраційним номером 1587362 від 31.12.2004.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2004 року у справі № 2-1183 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ніжинського міськвиконкому про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на будинок та недійсним договору дарування будинку, з метою забезпечення позову заборонено Ніжинській держнотконторі вчиняти нотаріальні дії щодо домоволодіння АДРЕСА_1 , яке згідно з договором дарування зареєстроване за ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 листопада 2005 року у справі № 2-17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Ніжинського міськвиконкому про визнання недійсним частково 1/2 частини свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , виданого 10 вересня 2021 року на його ім`я Ніжинським міськвиконкомом, та недійсним частково 1/2 частини договору дарування будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ним та ОСОБА_6 , посвідченого 27 грудня 2001 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кізуб Т. Є., реєстраційний номер 2191 (а. с. 12).

З копії спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що спадщину після її смерті прийняла позивачка, інші спадкоємці відмовилися від спадщини.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом наведеної норми право на спадщину є майновим правом спадкоємця, юридичний факт виникнення якого пов`язаний з часом її прийняття, неотримання ж свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права.

У п. 9 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року № 5 передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 20 січня 2020 року в справі № 753/12741/17, провадження № 61-15806св19 зазначив, що із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Отже, обтяження припиняються на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Ураховуючи, що на час звернення до суду із позовною заявою за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право на спадщину позивачки, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права та в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та оскільки підстав для продовження арешту та обтяження на майно на цей час не вбачається, так як судовий розгляд справи, у межах якої застосовувалися заходи забезпечення позову, закінчився, то порушене право позивачки підлягає судовому захисту шляхом скасування арешту.

У зв`язку з наведеним, оскільки законом не визначено іншого порядку захисту порушеного права за таких обставин, за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частини вказаного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 82, 89, 141, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Бахмацька державна нотаріальна контора, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 1669719, реєстраційний номер обтяження 1587362), накладений 31 грудня 2004 року Ніжинською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 грудня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 1669719), у порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко