КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 477/2913/23
Провадження № 2/488/1066/24
РІШЕННЯ

Іменем України

01.10.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 р. на підставі ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якій просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 199, був зареєстрований шлюб між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 від даного шлюбу у них народилася дитина син ОСОБА_4 .

10.03.2021 року вказаний шлюб рішенням Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/486/21 був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та знаходиться на його повному утриманні.

Починаючи з березня 2019 року сумісне проживання з відповідачем ОСОБА_2 фактично закінчилось та з цього часу по теперішній час, остання не виявляла бажання та не бачила свого малолітнього сина ОСОБА_3 , у тому числі не здійснювала зв`язок за телефоном.

Вказав, що у період з грудня 2014 р. по грудень 2022 р., він, ОСОБА_1 , та його малолітній син ОСОБА_3 проживали разом у двокімнатній квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1 .

З середини грудня 2022 року, після деокупації м. Херсон, він, ОСОБА_1 , з дитиною, з метою безпеки останнього та подальшого проживання (у тому числі організації нормального процесу навчання сина), поїхали до м. Миколаєва, де отримали статуси ВПО.

Ніякої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надавала, не надає та не планує надавати. Дитина ніколи не отримувала від ОСОБА_2 жодного подарунку чи уваги на свята та/або в будь-який інший день. Крім того, у період їхнього сумісного життя та деякий час після розлучення, як результат дитина отримала психічні розлади зі здоров`ям, які проявилися у затримці мовлення, а саме через системні сварки у сім`ї з ініціативи відповідача. У зв`язку з чим, він замовив коштовне лікування, що поступово призвело до норми психічний стан дитини. В свою чергу, відповідача не цікавила ця обставина та вона не забезпечувала (у тому числі у зазначений період) дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням.

Через те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї законом, позивач звернувся в суд з даним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина.

Відповідно до частин 1 та 6,8 статті 187 ЦПК, в порядку досудової підготовки судом був надісланий запит до відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області, відповідь на який надійшла 11.04.2024 року.

Ухвалою суду від 22.04.2024 р. провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року клопотання представника позивача про витребування у Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 задоволено.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду заяви в яких підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, розгляд справи провести за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Крім того зазначила, що підтверджує написану нею та засвідчену нотаріально заяву про її відмову у вихованні, утриманні та будь-якої участі у вихованні сина ОСОБА_3 .

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2014 р. Шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2021 р., ухваленого у цивільній справі № 766/486/21.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2015 р.

Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про неї, покладених законодавством батьківських обов`язків не виконує.

Як вбачається з довідки вих. № 01-65 від 21.08.2023 року Херсонської гімназії №3 ХМР, виданої на ім`я ОСОБА_3 , підтверджується, що вихованням та навчанням займається батько ОСОБА_1 , за роки навчання дитини у гімназії класний керівник жодного разу не бачила його матір.

ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування адміністрації Заводського району м. Миколаєва для отримання його малолітнім сином статусу дитина війни, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 973 від 11.10.2023 року.

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 3533 від 29.08.2023 року, відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та надала безумовну відмову від його виховання і утримання.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У своєму висновку від 12.07.2024 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вказував, що з 23.12.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами та удвох проживають по АДРЕСА_2 , у належних матеріально - побутових умовах, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 20.06.2024, складеного представниками служби у справах дітей адміністрації Заводського району.

Батьки дитини розлучені з березня 2021 року, після розлучення дитина постійно проживає з батьком.

Малолітній ОСОБА_3 дистанційно навчається в Херсонській гімназії № 3.

Відповідно до інформації навчального закладу від 21.08.2023 року № 01-65, протягом усього періоду навчання дитини у гімназії, вихованням та навчанням займався батько, ОСОБА_1 . ОСОБА_3 завжди приходив до школи вчасно, охайно одягнений, мав усе необхідне для занять. На батьківських зборах також був присутній виключно батько. На дистанційному навчанні дитина відвідує усі уроки, батько його забезпечив усім необхідним для дистанційного навчання. За роки навчання в закладі мати жодного разу не бачили.

Відповідно до соціально - психологічного висновку, складеного Миколаївським міським центром соціальних служб від 28.06.2024 року № 21435/73.01-16/24-2, стосунки ОСОБА_3 з матір`ю є емоційно напруженими, дискомфортними, конфліктними. Дитина відчуває злість та образу на матір, оскільки вона з ним не спілкується, не бачиться, не приділяє йому увагу. З боку матері він не відчуває любові, захисту, підтримки та поваги. Для дитини є дуже болісно усвідомлювати, що мати не вітає його з днем народження, не допомагає подолати негативні почуття.

Мати дитини ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, проживає по АДРЕСА_3 . З метою з`ясування думки матері щодо виконання батьківських обов`язків, спеціалістами служби у справах дітей було проведено з нею бесіду та встановлено, що утриманням та вихованням дитини не займається, щодо порядку своєї участі у житті дитини до відповідних органів не зверталася. До суду подала нотаріальну заяву, якою не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, позовні вимоги визнає, та просить усі питання щодо дитини розглядати без її участі

Члени комісії дійшли висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а позбавлення її батьківських прав відповідатиме інтересам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При вирішенні справи суд доходить висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не намагається облаштувати належні умови для повноцінного розвитку, забезпечити дитину необхідним, не виявляє турботу, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись Законом України Про охорону дитинства, ст.ст. 150, 155, 164-166, 170 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 14, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Херсон, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, , адреса: 54020, м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Суддя Я.А. Чернявська