Справа № 214/4709/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 жовтня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ«СК «Країна» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь у порядку регресу завдану шкоду в сумі 6 686,69 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді 17 червня 2020 року та залишення ним місця пригоди, внаслідок якої страховику було завдано збитків. В обґрунтування вимог позивач зазначено, що 17 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Geely» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Sеat» державний номерний знак НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність водія автівки «Geely» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2257248. Постановою суду від 06 липня 2020 року у справі № 211/3711/20 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у сумі 6 686,69 грн., однак оскільки водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди покинув місце ДЩТП, то позивач на підставі статті 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно прохальної частини тексту позовної зави, представник позивача ОСОБА_2 просить справу розглянути за відсутності представника позивача, вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову не визнає з підстав, викладених у відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву представником відповідача зазначено, що цивільно-правова відповідальність відповідача не можлива без належним засобів доказування, а до матеріалів справи не було долучено жодного доказу наявності витрат та здійснення їх позивачем. Матеріальна шкода завдана майну ОСОБА_3 , а не позивачу, ОСОБА_3 жодних матеріально-майнових вимог до відповідача в досудовому та судовому порядку не пред`явила, відтак погоджується та жодних претензій до відповідача не має. Ремонтна калькуляція не є належним доказом по справі, оскільки вказаний документ не містить підписів уповноважених осіб, і хоча копія цієї калькуляції посвідчена представником, такий документ не має юридичної сили. Аналогічне стосується зведених даних по розрахунку та аркушу перевірки даних, а тому клопочуть перед судом про виключення цих документів з переліку доказів. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, наявна у справі претензія від 16.10.2020 відповідачу не направлялась та за умови її направлення у 2020 році відповідач скоріше за все мав би можливість вирішити питання в досудовому порядку. наразі заявлений позивачем матеріальний тягар відповідач не має можливості погасити разово у зв`язку з перебуванням на пенсії та здійсненням постійного догляду за хворою дружиною і понесення значних грошових витрат на її лікування. Тому просить застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності та відмовити у задоволенні вимог.

У відповіді на відзив представником позивача зазначено щодо продовження строків, передбачених ст. 257 ЦК України на строк дії карантину та на весь час правового режиму воєнного часу і не потребує зі сторони позивача доказуванню, з приводу чого відбувся пропуск строку на звернення з позовом до суду. Стосовно розрахунку страхового відшкодування, то розмір збитку було визначено позивачем на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою рекомендованої та дозволеної системи «Audatex», що є офіційною комп`ютерною базою для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ, що затверджується наказом 24.11.2003 № 142/5/2092 Міністерства юстиції України. Таким чином посилання представника відповідача на відсутність підпису на ремонтній калькуляції, складеній за допомогою програмного забезпечення не знаходять правового підтвердження, оскільки вимог щодо оформлення сформованої ремонтної калькуляції відповідно до Методики, не передбачено. При цьому доказів, які б спростували доводи позивача, відповідачем не надано, позиція є лише голослівним припущенням та не може братися судом до уваги, оскільки відповідач до того ж не обґрунтовує, з чим саме не може погодитись. Тому наполягає на задоволенні вимог.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 17 червня 2020 року о 08-35 годині по АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Geely CK державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі електроопори № 158 автомобільної стоянки, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб та допустив наїзд на автомобіль марки Seat Cordoba державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Після цього водій ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Указані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року у справі № 211/3711/20, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого статями 124, 122-4 КУпАП. Постанова суду не оскаржена, набрала законної сили (а.с. 10 копія постанови).

Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

22 червня 2020 року із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) до страхової компанії звернувся власник пошкодженого транспортного засобу марки Seat Cordoba державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 11 копія повідомлення).

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, акту огляду колісного транспортного засобу (дефектної відомості) від 24.06.2020, ремонтної калькуляції № 59173 від 01.07.2020 та страхового акту № 07/59173/3.2.29, власнику пошкодженого автомобіля сплачено страхове відшкодування у сумі 6 686,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8430 від 28 липня 2020 року (а.с. 12-21).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно підпункт «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Оскільки ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року у справі № 211/3711/20 та не спростовано відповідачем, позивач АТ «СК «Країна» після виплати потерпілій стороні страхового відшкодування у сумі 6 686,69 грн. має право регресного позову до відповідача.

Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Разом з тим, законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, карантин на усій території України було встановлено з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23).

Крім того, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан введено в країні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та наразі продовжується.

Таким чином доводи відповідача у цій частині не заслуговують на увагу.

Стосовно доводів відповідача неналежності наданих позивачем доказів завдання збитку транспортному засобу потерпілій у ДТП стороні та виплату заявленої суми страхового відшкодування, то не погоджуючись із наданими позивачем суду письмовими доказами, ОСОБА_1 не спростував належними та допустимими доказами заявлену суму, не заявив клопотання про призначення відповідної експертизи, експертного дослідження, тощо, а стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3 028,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням вищезазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Керуючись ст. ст. 979, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 81,89, 141, 263, 265, 280-284,288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди в порядку регресу повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 686 (шість тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2024 р.

Суддя А.В. Ткаченко