Справа № 740/5723/24
Провадження № 2-н/740/1008/24
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання,

установив:

У вересні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 13 466,23 грн.

До заяви додано, зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким 21.03.2013 внесено відомості щодо судового рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи ТОВ «НіжинТеплоМережі», а саме Господарського суду Чернігівської області від 06 лютого 2013 року в справі № 927/184/13-г, яке набрало законної сили 16.02.2013.

Перевіривши матеріали, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства банкрутство визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедури банкрутства).

Таким чином, до господарського суду підлягають передачі справи, розгляд яких відбувається за правилами позовного провадження.

Разом з цим нормами ЦПК України, які регулюють наказне провадження, не передбачено передання справ, які розглядаються у наказному провадженні, до господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини передбачені ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, указана заява не може бути вирішена у порядку цивільного судочинства, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Керуючись ст. 2, 13, 19, 165, 166, 186, 259 261 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Товариству з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили згідно зі ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко