Провадження №2/752/1264/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 14.12.2017 між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір доручення, відповідно до якого позивачі уповноважили відповідача бути їх представником з питань продажу належної їм квартири АДРЕСА_1 , у тому числі укласти та підписати від їх імені договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири та отримати грошові кошти від її продажу.

12.11.2018 ОСОБА_2 , діючи як представник від їх імені, здійснив відчуження (продаж) належної їм квартири АДРЕСА_1 .

Продаж квартири вчинено за ціною 2063978, 40 грн, що було еквівалентом 74000 доларів США по курсу НБУ на день підписання договору купівлі-продажу, які в повному обсязі були передані покупцем квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_8 особисто ОСОБА_2 .

Після отримання 12.11.2018 грошових коштів від продажу квартири відповідач свої зобов`язання з передачі коштів власникам квартири не виконав та зазначені кошти у сумі 74000 доларів США їм не передав, мотивуючи це тим, що вищезазначені грошові кошти в нього нібито вкрали.

Просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь грошові кошти від продажу належної їм квартири в сумі 2706076, 40 грн, що відповідно до офіційного курсу НБУ на день подання позову становить 74000 доларів США.

12.06.2023 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

21.06.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження.

21.07.2023 судом постановлено ухвалу про перехід розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

27.09.2023 судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

01.05.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до провадження.

16.09.2024 протокольною ухвалою суду залучено ОСОБА_6 в якості правонаступника ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Представник позивачів ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що продаж квартири, яка належить позивачам, відбувся. Позивачі не проживають в України, а тому не було можливості передати їм грошові кошти. Хотів покласти грошові кошти в банк на зберігання, але його пограбували та викрали ці кошти.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

10.01.2017 ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку (Сполучені Штати Америки) Кастран М.М., за реєстровим №26/17 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з питань продажу належного їй рухомого та нерухомого майна.

16.01.2017 ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим №194 уповноважила ОСОБА_2 бути її представником з питань продажу належної їй частки квартири АДРЕСА_1 .

14.12.2017 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , на підставі довіреностей, посвідчених консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку (Сполучені Шати Америки) Лапою І.С., уповноважили ОСОБА_2 бути їх представником з питань продажу належних їм на праві власності часток квартири АДРЕСА_1 .

12.11.2018 між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , від імені яких діяв ОСОБА_2 , та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

Відповідно до п. 2.1. вищезазначеного договору ціна нерухомого майна становить 2063978,40 грн., що є еквівалентом 74000 доларів США по курсу НБУ на день підписання цього Договору, які сплачені покупцем до підписання цього договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи.

Відомості про передачу відповідачем грошових коштів позивачам від продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , від імені позивачів та в їх інтересах, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Відповідно до ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , уклав договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та отримав грошові кошти за продаж вищезазначеної квартири у розмірі 74000 доларів США, що особисто підтвердив відповідач у судовому засіданні.

Відомості про виконання доручення позивачів та передачу відповідачем грошових коштів позивачам від продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , від імені позивачів та в їх інтересах, у матеріалах справи відсутні.

Доводи відповідача щодо того, що його пограбували, а грошові кошти викрали судом до уваги не приймаються, оскільки останнім до суду не надані жодні докази з приводу його звернення до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення або підтвердження порушення кримінального провадження, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, та навіть з урахуванням дійсного пограбування відповідача та викрадення в останнього грошових коштів, це не звільняє його від обов`язку виконати доручення позивачів у повному обсязі та передати їм грошові кошти від продажу належної їм квартири.

З урахуванням вищенаведеного з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 74000 доларів США.

При цьому, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, в якому зазначено, що визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті Україниза офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.,

Враховуючи викладене та обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог, суд відзначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 ст. 256 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021.

02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню COVID-19, скасований відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651.

Слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

31.05.2023 позивачі звернулися до суду з позовом, в якому заявлено до стягнення грошових коштів, які відповідач отримав від продажу нерухомого майна 12.11.2018, тобто трирічний строк позовної давності не сплинув, оскільки останній день цього строку припадав на листопад 2021, під час якого тривав карантин.

30.06.2023 карантин був скасований, проте станом на цей час і до дня розгляду справи по суті триває воєнний стан, а тому перебіг позовної давності зупинився на строк дії такого стану.

Наведене дає підстави для висновку, що позивачі не пропустили строки позовної давності, а доводи представника відповідача в цій частині є незмістовними та такими, що не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів, окремо кожному, підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3355 грн.

Керуючись ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 74000 (сімдесят чотири тисячі) доларів США 00 центів.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , окремо кожному, судові витрати в розмірі 3355 (три тисячі триста п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене 23.09.2024.

Позивачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Ж. І. Кордюкова