ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/45/24 Номер провадження 22-ц/814/3476/24Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

23 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді-доповідача Чумак О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року, ухвалене суддею Миркушіною Н.С., повне рішення складено 22.07.2024,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

22 липня 2024 року Хорольським районним судом Полтавської області ухвалено рішення, яке в апеляційному порядку оскаржено відповідачем ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 06.09.2024 та надійшла до суду 10.09.2024.

При подачі апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку на оскарження обґрунтовується тим, що копію повного тексту рішення отримано нею 23.07.2024; апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, оскільки постійно вимикалося світло та лунала повітряна тривога, в результаті чого вона вимушена була чекати ввімкнення світла, ходити до бомбосховища. Крім цього, вказує, що відвідувала поховання воїнів Хорольщини.

Також скаржник просить встановити розмір сплати судового збору за подання апеляційної скарги. а також встановити порядок його сплати після закінчення розгляду справи.

Перевіривши клопотання відповідачки, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У статті 354 ЦПК України наведено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що повний текст судового рішення складено 22.07.2024, його копія отримана представником відповідача 23.07.2024 під розписку в приміщенні суду (а.с. 112), строк на апеляційне оскарження рішення суду розпочався з 24.07.2024 та останній день строку на подання апеляційної скарги припав на 22.08.2024. Тоді як апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 06.09.2024, з пропуском строку, встановленого ст. 354 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що "вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…" (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язанихіз запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Як вказує в апеляційній скарзі скаржниця, апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, оскільки постійно вимикалося світло та лунала повітряна тривога, в результаті чого вона вимушена була чекати ввімкнення світла, ходити до бомбосховища. Також зазначає, що відвідувала поховання воїнів Хорольщини.

Разом з тим скаржниця не надала суду жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, що у період з 24.07.2024 до 22.08.2024 включно (період оскарження судового рішення), в регіоні, де проживає відповідачка ОСОБА_3 , мали місце безперервні відключення світла та повітряна тривога, що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

При цьому апеляційний суд наголошує, що обставини запровадження воєнного стану і наявність повітряних тривог мають місце на усій території України і самі по собі не можуть бути обставинами, які унеможливлюють виконання учасниками судового процесу процесуальних дій у розумні строки.

Схожі за змістом висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 07 квітня 2024 року у справі № 761/28252/21, від 10 березня 2023 року справа № 540/1285/22, 21 липня 2022 року справа № 127/2897/13-ц та у постанові від 03 листопада 2022 року справа №560/15534/21.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені відповідачкою в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку є неповажними, у зв"язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне залишити без руху апеляційну скаргу та надати відповідачці строк для звернення до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з наведенням інших підстав для поновлення строку.

Крім того апеляційна скарга не відповідає в цілому ст. 356 ЦПК України, так як за подання апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

Пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи те, що за подання позовної заяви у цій справі підлягав сплаті судовий збір у сумі 968,96 грн., розмір судового збору за подання апеляційної скарги відповідачкою ОСОБА_1 становить 1453,44 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 177 ЦПК України, апеляційна скарга, яка не оплачена судовим збором у встановленому розмірі та не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення без руху.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року підлягає залишенню без руху для сплати судового збору у сумі 1453,44 грн. на реквізити:

Отримувач коштів ГУК у Полт.обл/тг м.Полтава/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0016719

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Полтавський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Апеляційному суду надати докази сплати судового збору.

Скаржниця просить встановити порядок сплати судового збору після закінчення розгляду справи. Однак не наводить обґрунтувань, з чим пов`язана така необхідність.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Розміри ставок судового збору регламентовано статтею 4 Закону України "Про судовий збір".

Статтею 5 вказаного закону визначено пільги щодо сплати судового збору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, умовою зменшення розміру судового збору є такий майновий стан сторони, який не дозволяє його сплатити у повному обсязі.

Як роз`яснено в п. 29 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10, який є чинним, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК (в редакції чинній до 15.12.2017 р.) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК (в редакції чинній до 15.12.2017 р.) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За практикою щодо застосування статті 6 Конвенції, наведеною, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania), «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансового положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави в цивільних спорах, і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження в цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia) від 20.02.2014, пункт 111).

Ураховуючи наведене, відповідач у справі може за певних обставин (дійсної неспроможності сплатити судовий збір, підтвердженої належними доказами) бути звільненим від сплати судового збору або його сплата може бути відстрочена чи розстрочена, розмір судового збору може бути зменшений судом. Тобто за вказаних обставин з метою забезпечення права особи на судовий захист стаття 8 Закону України «Про судовий збір» може бути застосована за аналогією закону до іншої сторони спору (частина дев`ята статті 10 Цивільного процесуального кодексу України)».

Згідно ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення без руху апеляційної скарги для подання скаржницею заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з наведенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн.

В разі наявності передбачених Законом підстав для відстрочення, розстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати, скаржнику необхідно подати відповідне клопотання з наведенням підстав для відстрочення, розстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати та надання відповідних доказів.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків впродовж 10 днів з моменту отримання ухвали у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Наведені ОСОБА_3 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року визнати неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року залишити без руху, надавши їй строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме наведення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та надання доказів сплати судового збору.

У разі невиконання вимог ухвали у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О. В. Чумак