У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 Справа №607/21050/24 Провадження №2/607/4090/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович при вирішенні питання про відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини

У С Т А Н О В И В:

27 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про встановлення їй додаткового трьохмісячного строку з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог частини першої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за позовною заявою вбачається, що вона не може бути розглянута Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області та підлягає направленню за підсудністю з огляду на наступне.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку встановленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Позивач ОСОБА_1 порушує питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів справи до складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 , а також, грошові заощадження, які зберігаються на рахунку в АТ «Ощадбанк». Отже, до складу спадщини входить нерухоме майно, відповідно позов стосується нерухомого майна, а саме спадкових прав позивача, що пов`язані з нерухомим майном.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Під час конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

У постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №462/7217/18 зазначено, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Наведене правова позиція була підтримана Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №640/16548/16-ц, до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про: право власності на таке майно; право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди, тощо; визнання правочину з нерухомістю недійсним; звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд також бере до уваги роз`яснення та листи Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо особливостей юрисдикції загальних судів та визначення підсудності у цивільних справах. Так, у пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3 зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, зокрема, до таких позовів відносяться і позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до листів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2012 року №6-47/0/9-12 та від 16 травня 2013 року

№24-753/0/4-13 позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна.

Таким чином, на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають з приводу нерухомого майна.

Позивач має намір вступити у спадщину, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у м. Краматорськ, Краматорського району, Донецької області, спадкове майно якої розташоване на території Краматорської територіальної громади.

Тож спір, що виник між сторонами, має предметом встановлення наявності поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини у тому числі у вигляді нерухомого майна, та визначення додаткового строку для прийняття такої спадщини у зв`язку з чим, має виключну підсудність, тобто повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

В аспекті визначення підсудності цієї справи суд також бере до уваги те, що звертаючись із цим позовом саме до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач посилається на те, що фактичним місцем проживання відповідача є м. Тернопіль, оскільки вона є внутрішньо переміщеною особою, а тому вважає, що в силу вимог статті 27 ЦПК України нею дотримано правил територіальної підсудності.

Відповідно до частини восьмої статті 187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

За допомогою засобів підсистеми ЄТІС «Електронний суд», судом сформовано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 . Згідно із відповіді №813311 від 27.09.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

За статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Частиною першої статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що декларування місця проживання особи повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (пункт 4); реєстрація місця проживання (перебування) особи внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи (пункт 12).

В абзацах першому та другому пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265, передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Аналіз змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування, утім законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Згідно приписів частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01 жовтня 2014 року №509, абзацом 2 пункту 1 якого визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Водночас, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи згідно з Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265.

Отже, незважаючи на те, що фактичним місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , за твердженнями позивача, є м. Тернопіль, як внутрішньо переміщена особа, її місцем реєстрації проживання залишається АДРЕСА_2 .

Верховний Суд у постанові від 24.06.2024 у справі №554/7669/21 дійшов висновку, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи-позивача, а тому відповідні позови не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що цей позов в силу вимог статей 27 та 30 ЦПК України не належить до територіальної підсудності Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини третьої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (частина третя статті 31 ЦПК України).

Враховуючи, що ця позовна заява не належить до територіальної підсудності Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, суд доходить висновку про необхідність передачі справи до Краматорського міського суду Донецької області за належною підсудністю, оскільки нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, розташоване в м. Краматорськ.

Суд звертає увагу, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» від 25 липня 2023 року№747/0/15-23 з 07 серпня 2023 року змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому

статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись статтями 27, 30-32, 187, 258-261, 353-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, передати на розгляд Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, смт Слобожанське, вул. Теплична, 7, індекс 52005).

2. Копію ухвали направити позивачу.

3. Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

4. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

7. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02 жовтня 2024 року.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіТ. І. Якімець