Провадження №2-з/523/21/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Боков О.М. розглянувши заяву адвокатки Леонової Гоар Володимирівни, яка подана в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про визнання заповіту недійсним та усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом, заінтересована особа ОСОБА_3 .

В заяві про забезпечення доказів вказувалося, що відповідно до заповіту, посвідченого Двоєнкіною Т.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 12 травня 2010 року, за реєстровим №1115, ОСОБА_4 (прабабця), ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстровий номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 1/2 частку житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , іншу 1/2 частку вищезазначеного будинку ОСОБА_5 заповіла своїм правнучкам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , по 1/4 частці кожній.

Адвокаткою Леоновою Г.В. було зроблено запит до Суворовського районного суду м. Одеси, з приводу надання завірених належним чином копій матеріалів про адміністративне правопорушення та інформації у формі довідки, оскільки у Єдиному реєстрі судових рішень України, що почав діяти з 2012 року не відображалися дані за 2009-2012 роки.

Заявниця вказує, що витребовувані матеріали їй потрібні для доведення неодноразового вчинення ОСОБА_2 насильства в сім`ї відносно своєї матері, порушення ним громадського порядку, спокою громадян, вчинення ДТП та порушення Правила дорожнього руху, пияцтво за кермом та введення аморального способу життя, як наслідок, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень.

Додатково , дані матеріали в подальшому потрібні були б заявниці для подання позову якій би відповідав вимогам ст. 175 ЦПК України та мотивовано аргументував умови по усуненню ОСОБА_2 від права на спадкування за законом.

Зважаючи на неможливість отримання заявником зазначених доказів оскільки канцелярія суду не має можливості надати затребувані копії документів ОСОБА_1 та її представнику адвокату Леоновій Г.В., оскільки вони не є стороною у запитуваних справах.

Представницею заявниці було направлено заяву про забезпечення доказів до суду.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями справу було розподіллено судді Боков О.М.

Дослідивши надану заяву, суддя дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам статті 116 ЦПК, та статті 117 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1-2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Суд вважає, що забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, повинен враховувати обґрунтування необхідності забезпечення доказів, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому, а це: знищення, пошкодження втрата своєї доказовості, тощо.

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому. В заяві про забезпечення доказів не наводиться аргументів про те що дані докази можуть в подальшому бути втрачені.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду 09 жовтня 2019 року у справі за №9901/385/19.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення доказів визначені ч.1ст.117 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Однак, у порушення п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України, подана заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів, оскільки позивачем не наведено обставин на підтвердження того, що цей засіб доказування може бути втрачений у майбутньому чи подання його до суду стане згодом неможливим чи утрудненим. Фактично представником позивача ставиться питання про витребування доказу, хоча поняття «витребування» та «забезпечення» доказів не є тотожними.

Відповідно до ч.4 ст.117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи, що заяву про забезпечення доказів подано представником позивача без додержання вимог ст.ст.116, 117 ЦПК України, то дана заява підлягає поверненню представнику позивача.

Разом з цим, суд роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Тобто, оскільки у заяві представник заявника посилається на існування складнощів в отриманні доказів, їх потрібно витребувати за правилами ст. 84 ЦПК України попередньо повідомивши про це суд разом із поданням позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.116-118,258-260 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвокатки Леонової Гоари Володимирівни, яка подана в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали та підписання її суддею 25 вересня 2024 року.

Суддя Боков О.М.