Дата документу 30.09.2024
Справа № 334/4821/24
Провадження № 2/334/2242/24
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

30 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Міщенко А.О., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

В позові посилалася на те, що у зв`язку з агресивними діями російської федерації на території України вона в червні 2022 року покинула своє постійне місце проживання у м. Енергодар Запорізької області та переїхала до м. Запоріжжя.

В листопаді 2023 року при оформленні спадщини після померлого чоловіка від приватного нотаріуса вона дізналася, що на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладені арешти.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказану квартиру Відділом державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції накладені наступні арешти:

- 09.07.2010 за № 10016994 та 10017042 реєстратором: Запорізька філія ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», постанови про відкриття виконавчого провадження № 20127936 та № 20127774 від 08.07.2010;

- 25.09.2012 за № 13036995 та 13036932 реєстратором: Запорізька філія ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №33575878 та №33575733 від 25.09.2010, в/л № 2-68 від 12.05.2010 року, виданий К-Дніпровським р/с;

- 24.09.2014 за №7102573 (спеціальний розділ) Державний реєстратор: Левченко А.М., Енергодарське міське управління юстиції, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42634998 від 11.09.2014.

Про існування будь-яких виконавчих проваджень щодо неї, в межах яких було накладено арешт на її квартиру, вона не знала, тому звернулася до ВДВС з заявою про зняття арештів, однак листом від 07.05.2024 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області повідомило, що за результатами перевірки даних Єдиного реєстру боржників відсутні відомості стосовно неї як боржника. Разом з тим, перевіркою даних Системи, у тому числі її окремого спецрозділу, наявні відомості стосовно неї як боржника в Енергодарському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області за виконавчими провадженнями №20127774, №33575878, №39391101, №20127936, №33575733, №42634998.

Виконавчі провадження відкривалися в різні періоди з приводу примусового виконання рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21.01.2010 року у справі № 2/68/10 про стягнення з ОСОБА_2 (як основного боржника), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (як поручителів) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17903,34 грн.

На даний час рішення суду виконано, відкриті виконавчі провадження щодо неї відсутні, а тому арешти мають бути зняті.

Прохала зняти арешти з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , накладені державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції: постановою про відкриття виконавчого провадження № 20127936 та № 20127774 від 08.07.2010; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №33575878 та №33575733 від 25.09.2012; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42634998 від 11.09.2014.

17.06.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання.

04.07.2024 року до суду звернувся представник Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Частюк В.О. з відзивом на позов, в якому прохали відмовити у задоволенні позову.

31.07.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

30.09.2024 року в судове засідання позивач та її представник: адвокат Кравченко Л.Ю. не з`явилися, 30.09.2024 року представник подала заяву про розгляд справи за відсутності представника, прохала позов задовольнити.

30.09.2024 року в судове засідання представник відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у відсутність представника не подали, 04.07.2024 року подали відзив на позов.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі необхідно закрити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно ст.19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у Постанові від 19.01.2022 року у справі № 577/4541/20 зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 904/51/19, у Постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18, у Постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24.06.2021 року у справі № 127/11276/20, від 08.09.2021 року у справі № 369/3757/20, від 01.12.2021 року у справі № 201/6486/20.

Відповідно ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що арешти накладено на нерухоме майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчих провадженнях, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у цій справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України.

Крім того, у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29.06.2023 року у справі № 208/9810/21 зазначено: «Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

Позивачем у справі визначено в якості відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який з урахуванням вказаного висновку Верховного суду є неналежним відповідачем.

Згідно ч.2,3 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч.1,2 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ч.1 п.1 ст.255, ст.256 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, так як справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Роз`яснити позивачу, що вона має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Роз`яснити позивачу наслідки закриття провадження у справі - у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М.Телегуз