Справа № 754/1594/23
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Глоби Данила Марковича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Саламон О.Б., у справі № 754/1594/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 05 червня 2018 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на станом на 15 січня 2023 року становить 363 766,44 грн., з яких: 305 685,11 грн. - заборгованість за кредитом, 58 081,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором від 05 червня 2018 року в розмірі 363 766,44 грн. та судовий збір в розмірі 5 456,50 грн.

21 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, адвокат Глоба Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що додані АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не містить підпису ОСОБА_1 . Роздруковані банком Умови та Правила разом з Тарифами мають мінливий характер, а тому їх не можна вважати складовими кредитного договору. Відповідно, у АТ КБ «Приватбанк» були відсутні підстави для нарахування та стягнення процентів за користування кредитом в сумі 58 081,33 грн. Також, задовольняючи позов АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі, суд першої інстанції не врахував майновий стан ОСОБА_1 . Зазначає, що ОСОБА_1 раніше не порушувала умов договору, проте, після введення в Україні воєнного стану її фінансове становище погіршилося. Фактично з березня 2022 року єдиним джерелом її доходів була пенсія у зв`язку з втратою годувальника, при цьому вона самостійно утримує двох синів. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 добросовісно звернулася до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про розстрочення заборгованості, проте, банк відмовив у задоволенні її заяви. Також, під час розгляду справи судом не було надано їй можливості навести свої доводи та надати докази на підтвердження вказаних обставин, у зв`язку з чим було порушено принципи рівності та змагальності.

В судовому засіданні адвокат Гриниха Т.Ю., яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк», та приймала участь в засіданні в режимі відео конференції, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2018 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 300 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 15 січня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка становить 363 766,44 грн., з яких: 305 685,11 грн. - заборгованість за кредитом, 58 081,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

АТ КБ «Приватбанк» порушило питання про стягнення з ОСОБА_1 вказаної заборгованості.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як було встановлено, з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 05 червня 2018 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (т.1, а.с. 17-18).

Також, ОСОБА_1 підписала заявку на актуалізацію даних по преміальній карті, в якій було зазначено суму кредитного ліміту в 300 000,00 грн. та умови кредитування, в яких визначено умови щодо розміру кредиту, процентів, а також порядку погашення заборгованості (т.1, а.с. 19-23).

Оскаржуючи заочне рішення, ОСОБА_1 не спростовувала факту укладення нею кредитного договору із АТ КБ «Приватбанк», а також належності їй підпису у вказаних документах.

Також, в обґрунтування заявлених вимог АТ КБ «Приватбанк» надало виписку з рахунку ОСОБА_1 , якою підтверджується рух коштів по рахунку ОСОБА_1 та розмір заборгованості (т.1, а.с. 89-120).

В свою чергу ОСОБА_1 , не надала суду будь-яких доказів на спростування наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості, а також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на безпідставність стягнення процентів за користування кредитом, з урахуванням того, що вона не підписувала витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт.

Представник ОСОБА_1 не спростовував підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку, заявки на актуалізацію даних по преміальній карті, а також умови кредитування, в яких визначено всі умови кредитування, в тому числі і умови щодо розміру та порядку сплати процентів.

Натомість, представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі фактично визнав укладення із АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, користування карткою та наявність у неї заборгованості, у зв`язку з чим, за наданою ним інформацією, ОСОБА_1 зверталася до банку із заявою про розстрочення її сплати, що в свою чергу свідчить про визнання нею своїх зобов`язань.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника ОСОБА_1 на неврахування судом першої інстанції її майнового стану, оскільки такі посилання не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вимог.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дана справа неодноразово призначалася до розгляду судом першої інстанції, а саме, 06 березня 2023 року, 13 квітня 2023 року, 01 червня 2023 року, 07 серпня 2023 року, 25 вересня 2023 року, 31 жовтня 2023 року, 30 листопада 2023 року, 16 січня 2024 року, 29 лютого 2024 року та 20 березня 2024 року, розгляд справи відкладався, зокрема і у зв`язку з можливим вирішенням даного спору шляхом укладання між сторонами мирової угоди. ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи, проте, не скористалася своїм правом на надання суду відзиву на позов чи пояснень, а також доказів на підтвердження своїх доводів.

Відтак, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції були порушені принципи рівності та змагальності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.

Суд правильно застосував норми матеріального і процесуального права, дав належну оцінку дослідженим доказам.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Глоби Данила Марковича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді