Справа № 308/911/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Кожух О.А.

з участю секретаря Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2023 року, у справі № 308/911/22 ( Головуючий Іванов А.П.)

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, мотивуючи тим, що позивач 04 жовтня 2021 року надав відповідачу у позику 108 000 грн., що стверджується розпискою, в якій відповідач зобов`язався повернути позивачу 31.12.2021 року позику, однак, наразі уникає виконати взятого на себе зобов`язання.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 108 000 грн. та судовий збір 1080 00 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як на момент написання розписки про нібито, отримані від ОСОБА_2 кошти в сумі 108 000 грн., його волевиявлення як учасника правочину не могло бути вільним і не відповідало його внутрішній волі, він не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, та перебував на стаціонарному лікуванні під наглядом лікарів і цілодобово у присутності своєї жінки з 01.10.2021 р. по 15.10.2021 року в приміщенні палати, де він перебував,прийшли двоє осіб, які скористались тимчасовою відсутністю жінки, яка відлучилася для придбання ліків в аптеці лікарні,, і як з`ясувалися потім відібрали у нього розписку про отримання від ОСОБА_2 коштів у сумі 108 000 грн.

Додатковим рішенням Ужгородського суду від 07 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму, понесених позивачем судових витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн..

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Гомза В.І. які підтримали доводи,, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 - адвоката Вовканич С.М., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що згідно розписки від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 позику у сумі 108 000 грн., яку зобов`язався повернути у строк до 31.12.2021 року.

Дана розписка написана ОСОБА_3 власноручно, що ним не заперечується.

Відповідно до ст. 638 ЦК України ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. ( ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.09.2013 № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Судом першої інстанції у рішенні зазначено, що предметом у даній справі є стягнення боргу за розпискою, а не визнання договору позики недійсним, зустрічний позов щодо визнання договору недійсним стороною відповідача не заявлявся і відсутнє судове рішення, яким би було визнано зазначений договір недійсним.

Посилання відповідача на те. Що при підписанні та укладенні договору позики він не розумів значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги, оскільки ним не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень.

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой