Справа № 569/5061/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року, з 1/4 (однієї четвертої) частки до 1/6 (однієї шостої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову вказував, що від шлюбу з відповідачкою у них є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 грудня 2020 року на підставі судового наказу, виданого Рівненським міським судом Рівненської області у справі № 569/18865/20 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки проживає разом із ОСОБА_6 у цивільному шлюбі без реєстрації шлюбу та на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та непрацездатний батько, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час фактичного проживання з ОСОБА_6 , у них народилася донька, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що він витрачає значну суму коштів на продукти харчування, одяг, взуття, памперси, іграшки, комунальні послуги. Також, він на постійній основі фінансово допомагає батькові, оскільки після проведеного оперативного втручання, йому було замінено правий кульшовий суглоб на протез «Euromed» та у зв`язку з чим він потребує реабілітації та систематичної фінансової допомоги. Оскільки його донька ОСОБА_10 не досягла навіть однорічного віку, його цивільна дружина повністю позбавлена можливості працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Усе вищевикладене, свідчить про зміну його матеріального стану в бік погіршення як платника аліментів. Визначеним судовим наказом розмір аліментів (1/4 його доходу в місяць) є надмірним та ставить його у скрутне матеріальне становище, фактично позбавляє його засобів для власного існування. Натомість, він готовий сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частину свого доходу щомісячно, а саме 7 000-8 000 грн., оскільки стабільно отримує заробітну плату в розмірі 47 000 грн., що не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і буде співмірним та справедливим по відношенню до його матеріального становища та забезпечення інтересів його нової дружини, двох неповнолітніх дітей та непрацездатного батька. Також зауважує, що утримання дитини є рівним обов`язком матері та батька дитини, а тому утримувати доньку також повинна і відповідачка.

Короткий зміст заперечень відповідача.

21 травня 2024 року від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позов, проти задоволення якого заперечує, з підстав недоведеності та необґрунтованості. Відповідач зазначає, що позивачем не доведено зміни матеріального стану і неможливості сплачувати аліменти в розмірі частки його доходів. Зазначає, що окрім виплат за місцем служби ОСОБА_1 отримує виплати як учасник бойових дій, компенсації на умовах по сплаті усіх комунальних платежів (знижка 75%). Їх донька не користується пільгами члена сім`ї учасника бойових дій, а тому вона оплачує повну вартість усіх комунальних послуг, якими користується дитина. В період сплати аліментів ОСОБА_1 придбав квартиру в елітній новобудові та дороговартісний позашляховик. Позивач подав довідку № 05022024 від 05.02.2024 року, у якій значиться, що він дійсно проживає у житловому приміщенні АДРЕСА_1 спільно із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . За вказаною адресою іноді проживає лише батько позивача.

Позивач стверджує, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак викладене не відповідає дійсності.

Із поданого свідоцтва про народження ОСОБА_8 вбачається, що його батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_6 .

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16.10.2020 року у справі № 569/247/20 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позбавлення батьківських прав стягнуто аліменти із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу ) платника аліментів.

Таким чином обов"язок по утриманню неповнолітнього ОСОБА_8 повністю покладено на його матір згідно ст.180 СК України та його батька ОСОБА_11 .

ОСОБА_1 не несе обов"язку по утриманню ОСОБА_8 .

Батько позивача ОСОБА_9 , 1952 року народження продовжує працювати, офіційно працевлаштований, отримує гідну регулярну заробітну плату та пенсію, користується усіма пільгами як учасник бойових дій (в тому числі знижкою 75% на усі комунальні послуги).

У позивача є брат, який також зобов"язаний приймати участь в утриманні непрацездатного батька, в разі виникнення такої потреби.

Надана позивачем довідка № 139/13-11 від 08.12.2021 року жодним чином не підтверджує надання позивачем для батька матеріальної допомоги, а підтверджує, що його батько ОСОБА_9 оплатив медичні послуги.

ОСОБА_1 стверджує, що проживає із ОСОБА_6 однією сім"єю без реєстрації шлюбу.

Із неофіційних джерел їй відомо про те, що ОСОБА_12 придбала кілька об"єктів елітного нерухомого майна в період проживання з ОСОБА_1 та сплати останнім аліментів.

За таких обставин, слід врахувати вимоги ст.74 СК України, яка передбачає: жінка та чоловік, які проживають однією сім?єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Позовні вимоги обґрунтовуються також тим, що ОСОБА_12 повністю позбавлена можливості працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Будь-яких доказів викладеному суду не подано. Навпаки, ОСОБА_12 є ФОП, працює з березня 2024 року, а тому відповідно отримує дохід як лікар-ортодонт. Згідно ч. 2 ст.21 СК України проживання однією сім?єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов?язків подружжя. Оскільки шлюб між ними не зареєстрований, вона не є його дружиною, тому жодних обов"язків по утриманню ОСОБА_13 у ОСОБА_1 немає.

Про високий рівень платоспроможності позивача свідчить його відпочинок за кордоном після видачі наказу про стягнення аліментів, утримання дороговартісного автомобіля, придбання об"єктів нерухомості.

У позові значиться, що згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн. При цьому позивач не враховує те, що згідно вищевказаної норми Закону з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить 2 920 гривень. Враховуючи твердження позивача про отримання щомісячно 47 000 грн, що у 16 разів перевищує прожитковий мінімум, не заслуговують на увагу його докази, що після сплати аліментів в розмірі 1/4 доходу в місяць, він фактично позбавлений засобів до власного існування.

Сплачуючи аліменти на утримання доньки 1/4 частку від заробітку, позивач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, пов"язаних з її постійними хворобами та частими ГРВІ, а на лікування їх доньки вона витрачає значні кошти. ОСОБА_5 відвідує танцювальну студію, інші гуртки.

Участі в оплаті занять позивач не приймає. Дороговартісні лікувальні масажі ніг та ЛФК доньки також не оплачує. При цьому, ОСОБА_1 з початку 2021 року вихованням, здобуттям освіти доньки не займається взагалі, бачиться з нею один раз на кілька місяців, лише для прогулянки, зрідка телефонує, жодних проблем дитини не вирішує. Всім займається лише вона одноосібно.

У порівнянні з періодом, коли були призначені аліменти, усе значно здорожчало та продовжує зростати у ціні. Дочка з часу присудження аліментів підросла і відповідно її потреби значно зросли.

Позиція ОСОБА_1 , висловлена у позовній заяві, суперечить самому факту його звернення до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, оскільки сам позивач стверджує: «Загальновідомим є факт, що утримання дітей обходиться досить дорого, особливо в теперішній час».

Вказує, що бажання ОСОБА_1 утримувати свою другу доньку за рахунок їх спільної доньки є недопустимим, негуманним та таким, що порушує права та інтереси їх доньки. Утримання одних дітей не має відбуватися за рахунок погіршення утримання іншої дитини, оскільки права дітей є рівними, що закріплено у ст.142 СК України та Конвенцій про права дитини.

Позивачем не надано жодних належних, допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, навпаки, з наданих ним суду доказів підтверджується збільшення доходів ОСОБА_1 порівняно з часом присудження аліментів, а відповідно зменшення визначеного судом розміру аліментів у зв?язку з покращенням майнового стану платника є недопустимим.

Короткий зміст відповіді на відзив.

10 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав на те, що наведені відповідачем заперечення щодо відсутності у нього необхідності утримувати батька не відповідають дійсності. Його тато ОСОБА_9 є інвалідои 2 групи, потребує значних коштів на оплату ліків за станом здоров?я і віку (72 роки) та підтримуючі дороговартісні реабілітаційні процедури. Крім цього, останній також витрачає кошти на оплату житлово-комунальних послуг та базові потреби (продукти харчування, одяг тощо), які не покриваються за рахунок його пенсії.

Враховуючи зазначене, тато незважаючи на свій похилий вік та поганий стан здоров?я був змушений працевлаштуватися до вищого навчального закладу, де наразі займається викладацькою діяльністю на 0,5 ставки. Батько у ході спілкування та зустрічей з ним зазначає, що витрачає значні суми на купівлю продуктів, ліків та товарів першої необхідності. Йому не вистачає коштів належним чином покривати своє лікування, відмовляє собі у купівлі деяких медичних препаратів через їх значну вартість, через брак коштів не проводить лікувальні процедури, що негативно відображається на його стані здоров?я. У зв?язку з цим, він на періодичній основі, у міру своїх можливостей, йому фінансово допомагає. Із зазначеної ОСОБА_3 тези про наявність іншого сина, який також повинен приймати участь в утриманні батька слід зазначити, що його брат - ОСОБА_14 , проживає в м. Київ, не є учасником бойових дій, власного житла не має, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та непрацююча дружина. Останній несе всі витрати по забезпеченню своєї сім?ї, а саме оплату за проживання, повну вартість комунальних послуг, лікування, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо, тому не має повноцінної можливості в наданні додаткової матеріальної допомоги батькові.

Відповідач стверджує, що його цивільна дружина, ОСОБА_6 , яка народила доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та перебуває у відпустці по догляду за нею до досягнення трирічного віку працює з березня 2024 року, що не відповідає дійсності. Будь-яких доказів, що підтверджують її твердження суду не надала, а сам факт суперечить здоровому глузду, оскільки працювати з новонародженою дитиною, яка потребує щогодинного грудного вигодовування та постійного догляду є неможливим.

ОСОБА_3 зазначає, що він не несе обов?язку по утриманню дружини, що також суперечить законодавству та будь-яким моральним принципам.

Оскільки, ОСОБА_6 народила від нього доньку та перебуває у декретній відпустці, остання позбавлена можливості працювати. Стосовно тези ОСОБА_3 про отриману із «неофіційних джерел інформації» про придбання ОСОБА_6 об?єктів нерухомості йому нічого не відомо. Вказане твердження є маніпулятивним і не стосується предмету спору та не має відношення до справи, оскільки будь-яке майно (рухоме, не рухоме, грошові кошти) набуте чоловіком/дружиною до шлюбу або за кошти, які належали їй, йому особисто є виключно їх власністю. Наведені відповідачем заперечення про те, що сплачені ним кошти лише частково забезпечують потреби доньки та у разі їх зменшення матимуть негативний вплив на стан її здоров?я та розвитку не відповідають дійсності.

Станом на травень 2024 року у нього відсутня заборгованість із сплати коштів на утримання дитини відповідного віку, а суми, які перераховуються щомісячно (1/4 від доходу) у 2-4 рази перевищують прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та становлять майже розмір мінімальної заробітної плати, а в окремих випадках перевищували її розмір на особу працездатного віку. Також відповідач умисно приховує факт його додаткових витрат на доньку - ОСОБА_4 , у період сплати аліментів, а саме придбання речей необхідних для її розвитку, навчання тощо. Зокрема, ним, у період сплати аліментів були додатково придбані - велосипед, ноутбук, мобільний телефон, одяг, набори для малювання тощо.

Незважаючи навіть на своєчасність сплати аліментів та значний їх розмір відповідач маніпулює дитиною, спотворює вражения про батька, вказує, що він не забезпечує її коштами, а ті суми, що виділяються не вистачає на життя, створює штучні перепони у їх з дитиною спілкуванні. У результаті, він був позбавлений можливості проводити з дитиною час, займатись її вихованням упродовж 4 місяців з початку 2024 року та змушений звертатись із заявою до Служби у справах дітей Рівненської міської ради для проведення профілактичної бесіди із відповідачкою. Лише після втручання співробітників служби на початку травня 2024 року йому вдалось нарешті провести час із дочкою. Також відповідач вводить суд в оману вказавши, що його дочка - ОСОБА_4 не користується пільгами члена сім?ї учасника бойових дій, оскільки він особисто надавав копію свого посвідчення до закладу освіти, де проходить навчання остання і у результаті з 2022 по даний час - ОСОБА_4 отримує пільгове харчування за бюджетні кошти, що значно зменшує загальні витрати на дитину. Зазначене підтверджується дитиною у ході його спілкування з нею, її класним керівником, завучем школи та відповідною довідкою з місця навчання дочки. Стосовно зазначеної відповідачем «квартири в елітній новобудові» слід зазначити, що він за попередньою домовленістю із забудовником в умовах збройної агресії рф, на власний ризик здійснив інвестицію у будівельний проект.

Стосовно термінів завершення будівництва, введення будівлі в експлуатацію гарантії ніхто не давав. У результаті вказаної інвестиції у подальшому за договором про відступлення майнових прав став власником житлового приміщення, житловою площею всього - 10,2 кв.м. У свою чергу, зазначене приміщення без ремонту, заведені виключно комунікації.

Рівень отриманихним доходів упродовж 2022 - 2024 роки значно зріс, як і рівень щомісячних аліментів (1/4 від доходів), що підтверджується наданими розрахунками. При цьому, починаючи з 2024 року в декілька разів збільшились видатки та потреби його сім?ї.

Зокрема, на підготовку та проведення пологів, новонароджену доньку, утримання непрацюючої дружини, матеріальну допомогу хворому батьку, який є інвалідом 2 групи. До виникнення нових життєвих обставин постійно сплачував встановлений судом розмір аліментів, додатково фінансово допомагав доньці.

Як результат у 2024 році у нього виникли боргові зобов?язання перед третіми особами, відкрито кредитний рахунок в філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» (кредитний ліміт 90 700 грн). Станом на 05.06.2024 р. має заборгованість у розмірі 44 309 грн. 1 9коп., яка з кожним місяцем продовжує зростати.

Рух справи.

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі (а.с. 22,23).

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року здійснено перехід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження та здійснювати розгляд справи зі стадії підготовчого провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 54,55).

Ухвалою суду від 05 липня 2024 року клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задоволено частково (а.с. 121-123 ).

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено (а.с. 146-148 ).

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено (а.с. 162-164 ).

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 165).

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали, просили позов задовольнити з підстав та мотивів, які в ньому наведені та у відповіді на відзив.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи була повідомлена належним чином. У заяві від 25.09.2024 року позивач заперечила проти задоволення позову, розгляд справи просила провести за її відсутності, просила долучити до матеріалів справи та взяти до уваги при постановленні рішення довідку про доходи ОСОБА_1 з місця служби.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2021 року розірвано.

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Адамчо В.С. № 142781 від 16.05.2024 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 30.04.2024 року відсутня за ОСОБА_1 (а.с. 77 ).

Відповідно до довідки № 238 від 10 червня 2024 року, виданої ОСОБА_1 вбачається, що у період з 2022 року по 2024 рік його донці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , учениці Рівненскього ліцею № 15 Рівненської міської ради дійсно надавалося пільгове харчування за бюджетні кошти, за пільгою учасника бойових дій (а.с. 78 ).

Згідно листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.05.2024 року № Ш-192/24 вих-184-24 повідомлено ОСОБА_1 , що його заява від 07.05.2024 розглянута службою у справах дітей в межах компетенції. З ОСОБА_3 , матір?ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було проведено бесіду. У своєму письмовому поясненні ОСОБА_15 зазначила, що не чинила і не чинить ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 . ОСОБА_3 наголошено, що відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 157 той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (а.с. 79 ).

В позові позивач зазначає, що на даний час перебуває у цивільному шлюбі без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 . Від вказаного шлюбу має дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Відповідно до довідки про місце проживання вих. № 05022024 від 05.02.2024 року виданої на підставі усної заяви власника вказаного житлового приміщення - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 від 16.07.2004 року вбачається, що що він дійсно проживає у житловому приміщенні АДРЕСА_1 спільно із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН: НОМЕР_5 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_6 від 08.02.2012р., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 (а.с. 12).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_9 ОСОБА_9 , батько позивача є інвалідом війни (а.с. 68 ).

З довідки № 139/13-11 від 08.12.2021 року, виданої ОСОБА_9 вбачається, що він перебував в стаціонарі Медичного центру «Ендоклінік» ТОВ «Медичний центр «Ендоклінік» з 06.12.2021 р. по даний час. Діагноз: Білатеральний деф. коксартроз справа III - IV ст., зліва ІІ ст. Стійка комбінована привідно-ротаційна контрактура правого кульшового суглоба, тривалий больовий синдром справа. Проведено оперативне втручання 06.12.2021р.: Тотальне безцементне еплопротезування правого кульшового суглоба протезом «Euromed». Вартість операцій становить 37617,00 грн. Вартість протезу «Euromed» кульового суглоба 70383,00 грн. Загальна сума становить 108000,00 грн. (а.с. 15).

З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 382067253 від 07.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 80 ).

З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 377486139 від 07.05.2024 року ОСОБА_1 є власником квартир: за адресою АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 (а.с. 91-95 ).

Відповідно до витягу з наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України або виїхали з такої території» інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 01.01.2020 року по 17.07.2024 року (теперішній час) громадянином України ОСОБА_17 було здійснено виїзд 16.10.2021 року і вїзд 29.10.2021 року (а.с. 128).

Згідно наданої Головним Управлінням ДПС у Рівненській області інформації на виконання вимог ухвали суду від 05 липня 2024 року вбачається інформація про доходи громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_9 за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2024, яка відображена у відомостях з ДРФО в додатку (а.с. 130-135 ).

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання вимог ухвали суду від 05.07.2024 року повідомлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на обліку в Головному управлінні фонду України в м. Києві не перебуває, пенсії не отримує (а.с. 151).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 , що видана УСБУ в Рівненській області від 13.09.2024 року ОСОБА_1 проходить службу УСБУ в Рівненській області та отримав дохід за період з березня 2024 року по серпень 2024 року у загальному розмірі 362 088 грн. 60 коп., сплачені аліменти 69 972 грн. 34 коп. (а.с. 175).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 покликався на зміну його сімейного стану народження дитини у новому цивільному шлюбі та необхідність матеріального забезпечення дитини, неповнолітнього сина дружини від першого шлюбу та батька після оперативного втручання.

В позові позивач зазначає, що на даний час перебуває у цивільному шлюбі без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 . Від вказаного шлюбу має дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, на яку стягуються аліменти та неповнолітньої дитини, яка народилася у позивача у фактично шлюбних відносинах.

Між тим, суд зауважує, що відповідач подав до суду Довідку про доходи від 13 вересня 2024 року №17/402, згідно якої його посадовий оклад за останні 6 місяців складає щомісячно 57 926 грн 40 коп, відтак сплата ним аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів, про які він вказує суду, на противагу сплаті ним аліментів у розмірі 11 657,69 грн., як визначено рішенням суду, чи 9 654,40 грн., які він просить у позові стягнути з нього, щомісячно, буде більш як достатнім для утримання дитини відповідного віку та узгоджується з засадами розумності та справедливості.

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що позивач має додаткове фінансове навантаження, у зв`язку з фінансовою допомогою батькові ОСОБА_9 після оперативного втручання не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до довідки № 139/13-11 від 08.12.2021 року, виданої ОСОБА_9 вбачається, що йому проведено оперативне втручання 06.12.2021р.: Тотальне безцементне еплопротезування правого кульшового суглоба протезом «Euromed». Вартість операцій становить 37 617,00 грн. Вартість протезу «Euromed» кульового суглоба 70 383,00 грн. Загальна сума становить 108 000,00 грн., однак позивачем не доведено понесення саме ним витрат на лікування батька.

Натомість, згідно наданої Головним Управлінням ДПС у Рівненській області інформації на виконання вимог ухвали суду від 05 липня 2024 року вбачається інформація про доходи громадяна ОСОБА_9 за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2024, яка відображена у відомостях з ДРФО в додатку вбачається, що ОСОБА_9 працює та отримує заробітну плату, що свідчить про те, що останній може самостійно забезпечувати себе.

Крім того, жодних доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, в обґрунтування доводів позову про фінансову допомогу на лікування батька, позивачем суду не надано, а копія посвідчення інваліда війни батька та довідки про проведення оперативного втручання не є належними доказами цього факту.

Факт перебування на утриманні позивача його батька, не знаходить свого підтвердження, оскільки доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу батьку, та він потребує такої допомоги за станом здоров`я чи низьким рівнем доходу, позивачем також не надано.

Покликання позивача на те, що на його утриманні перебуває син дружини від першого шлюбу також не заслуговує на увагу суду, оскільки, утримання сина дружини від її першого шлюбу є правом позивача, а не обов`язком, який лежить саме на батьках цієї дитини.

Посилання відповідачки на те, що позивач не приймає участі у додаткових витратах на дитину не заслуговують на увагу, оскільки участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст. 185 СК України, проте, такі вимоги не є предметом судового розгляду, а ототожнення аліментів та додаткових витратах на дитину суперечить чинному сімейному законодавству.

Тому, аналізуючи наявні у справі докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог/заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача з 1/4 (однієї четвертої) частки до 1/6 (однієї шостої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, розмір стягуваних аліментів становитиме орієнтовно 9 654, 40 грн, тобто останній не є заниженим та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, і відповідно буде достатнім для забезпечення дитини належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтересів і матеріального становища позивача та відповідачки, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, на яку стягуються аліменти та неповнолітньої дитини, яка народилася у позивача у фактично шлюбних відносинах.

З огляду на викладене вище, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року, з 1/4 (однієї четвертої) частки до 1/6 (однієї шостої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Повний текст судового рішення складено 30.09.2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина