ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

01 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 953/3587/21

провадження № 22-ц/818/2509/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 , Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення повторної комісійної експертизи,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати розпорядження Управління комунального майна та приватизації ХМР від 19.05.2003 №546; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №№1-:-21 в літ. «А-4» загальною площею 417,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_1 , укладеного 27.05.2003 року між ХМР та ТОВ «Машстрой», та свідоцтво про право власності №2551-В-С від 18.07.2003 року; та витребувати від ОСОБА_2 на користь власників квартир та нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_1 вказані нежитлові приміщення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до розпорядження Управління комунального майна та приватизації ХМР від 19.05.2003 №546 між ХМР та ТОВ «Машстрой» 27.05.2003 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №№1-:-21 в літ. «А-4», загальною площею 417,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_1 , та 18.07.2003 видано свідоцтво про право власності №2551-В-С з посиланням на ЗУ «Про приватизацію державного майна» та ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію). Проте, буд. АДРЕСА_1 є багатоквартирним житловим будинком, а вказані нежитлові приміщення є допоміжними приміщеннями цього будинку, так як в них розташовані інженерні комунікації для його обслуговування та експлуатації, і відповідно вказані нежитлові приміщення є об`єктом права сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку, а тому вони не підлягали окремій приватизації і не могли бути відчужені ХМР на користь ТОВ «Машстрой». В подальшому вказані приміщення були ідентифіковані як приміщення цокольного поверху №№ НОМЕР_1 -:-21 в літ. «А-4», загальною площею 417,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_1 , та їх власником на даний час є відповідач ОСОБА_2 . За вказаних обставин, позивач як співвласник багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачка не довела факт набуття нею права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення з огляду на те, що вказані приміщення не відносились до допоміжних приміщень будинку на момент придбання нею квартири у спірному будинку, та звернення до суду з позовом в інтересах інших співвласників будинку суперечить ст. 2 ЦПК України. Також, не наведено у позові і підстав для витребування спірного майна у добросовісного набувача ОСОБА_2 , що придбав його за відплатним договором.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу. Просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про проведення повторної комісійної судової експертизи обгрунтовуючи необхідністю виключення розбіжностей в доказах, які містяться в матеріалах справи.

Обговоривши заявлені клопотання, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Матеріали справи містять висновок експерта № 24126 складений на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 по цивільній справі №640/14276/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 24126 виготовленого ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, нежитлові приміщення №№1-20 в літ. «А-4», загальною площею 416,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 не відносяться до допоміжних приміщень, що призначені для забезпечення експлуатації й обслуговування житлового будинку.

Відповідно до висновку експерта №2-1151.23 від 05.06.2023 виготовленого за замовленням позивача судовим експертом Кріві К.В., відповідно до якого приміщення №№ НОМЕР_2 є допоміжними приміщеннями будинку АДРЕСА_1 , які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Визначити чи є інші приміщення цокольного поверху в літ. «А-4» в будинку АДРЕСА_1 , зокрема приміщення №№1,2,3,5,8, 12021 допоміжними, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку не надається можливим.

Відповідно до частини 1-5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Частиною 2 статті 113 ЦПК України визначено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

У випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, особа не позбавлена можливості заявити вмотивоване клопотання про призначення повторної експертизи, виклавши у клопотанні підстави незгоди з цим висновком та зазначивши вимоги до повторної експертизи.

За правилами ч. 2 і 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 приймав участь у суді першої інстанції, проте клопотання про призначення повторної комісійної експертизи в суді першої інстанції не заявляв.

Доказів неможливості подання відповідного клопотання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього суду апеляційної інстанції не надано.

З урахуванням викладеного, судова колегія доходить висновку, що клопотання про проведення експертизи, яку просить провести ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись 103, 113, 260, 261, ч.2 ст. 381 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення повторної комісійної експертизи - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2024 року

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук