П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Київ

Справа № 756/14441/23

Провадження № 22-ц/824/10345/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 04 січня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 172 000,00 грн. на споживчі цілі; 750,00 грн. - на сплату додаткових послуг банку, а саме послуга «СМС+Довідка».

Також, що ОСОБА_1 повинна повернути Банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором не пізніше 04 січня 2027 року. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, станом на 14 червня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 172 750,00грн., яка складається з наступного: 151 665,61 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 21 015,07 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

АТ «ОТП Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 04 січня 2022 року у розмірі

172 750,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року відкрито провадження у цій справі та призначено розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «ОТП Банк» (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43; ) суму заборгованості за кредитним договором № від 04 січня 2022р. в розмірі 172 750,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 684,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та доведеності заявлених вимог.

04 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «ОТП Банк» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не була повідомлена про дату та час судового засідання та була позбавлена можливості подати заперечення та докази в судовому засіданні, оскільки термін дії договору з представником сплив 01 березня 2023 року, тобто рішення було прийнято після закінчення повноважень представника.

Вказує, що банком долучено Публічні Правила кредитування в редакції 28 січня 2022 року, хоча кредитний договір було заключено 04 січня 2022 року, отже суд помилково посилався на вказані Правила кредитування.

Зазначає, що суд першої інстанції, не встановив факт направлення досудової вимоги відповідачу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази такого направлення, та позивач не надав відповідних доказів.

Зауважує, що апелянт не отримала грошові кошти, як зазначено в фінансовому документі від 04 січня 2024 року, оскільки не були вчасно замовлені у відділені банку, а кошти за кредитним договором були перераховані на рахунок ТОВ «Ввезем Шипінг», про що свідчать копії квитанції, які долучені апелянтом до апеляційної скарги.

Вказує, що відповідно до умов кредитного договору № від 04 січня 2022 року було обумовлено договір забезпечення (договір поруки) з ТОВ «Везем Шипінг», та договір застави транспортного засобу. Які не були належним чином оформлені.

Зазначає, що апелянтом було частково погашено заборгованість за кредитним договором, проте суд першої інстанції не врахував вказане погашення кредитного договору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року.

23 квітня 2024 року матеріали справи № 756/14441/23 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

09 травня 2024 року АТ «ОТП Банк» подало до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року - без змін.

Відзив мотивований тим, що відповідачу було відправлено досудову вимогу, про що свідчать додатки до позовної заяви, а саме: копія досудової вимоги; копія опису відправлення; список згрупованих повідомлень; витяг з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Також, позивач вказав, що він дійсно помилково долучив до позовної заяви правила кредитування від 28.01.2022 року, проте зазначає, що на час підписання кредитного договору діяли Правила кредитування затверджені 05.11.2021 року, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена.

Щодо часткової сплати відповідачем заборгованості зазначає, що під час подачі позовної заяви частина боргу яка була погашена ОСОБА_1 , була врахована про, що свідчить розрахунок заборгованості.

Зазначає, що кредитний договір було укладено між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, цільове використання: споживчі послуги, та кошти були видані ОСОБА_1 в приміщені банку.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 04 січня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 172000,00 грн. на споживчі цілі; 750,00 грн. - на сплату додаткових послуг банку, а саме послуга « СМС+Довідка». Позичальник повинен повернути Банку суму Кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором не пізніше 04 січня 2027 року.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 19,99% річних.

Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів (п.1.3 Кредитного договору).

Відповідно до Кредитного договору заява-анкета про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» №203/8685556 від 04 січня 2022 є невід`ємною частиною Договору, Тарифів Банку та Правил кредитування/Договору, які розміщені на Офіційному сайті Банку. Шляхом підписанням заяви-анкети відповідач підтвердила, що вона особисто отримала свій примірник заяви-анкети, Договору, Тарифів Банку. З умовами Договору, Тарифами Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлена, приймає та погоджується з їх положеннями.

Також ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказані істотні умови кредитного договору цільовим призначенням якого є споживчі цілі, було погоджено Графік платежів та розрахунків загальної вартості.

Також ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву на отримання кредиту.

В заяві на видачу готівки №3264948 04 січня 2022 року (а.с. 10) зазначено, що зміст операції виплата коштів за кредитним договором № від 04 січня 2022 року, загальна сума 172 000,00 грн, ОСОБА_1 особу якої було підтверджено паспортом громадянина України Серії НОМЕР_2 , та вказану заяву було засвідчено ОСОБА_1 особистим підписом.

Відповідно до довідки виданої АТ «ОТП Банк» вих. № 32-2-3-013-01-0/332від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 було погашено заборгованість за тілом кредиту 16 758,74 та відсотків за користування кредитом 19 241,26.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 14 червня 2023 року, ОСОБА_1 було частково погашено тіло кредиту в розмірі 21 083,39 та відсотки по кредиту в розмірі 24 416,61 грн.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 14 червня 2023 року у позичальника наявна заборгованість у сумі 172 752,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 151 665,61 грн; суми заборгованості за відсотками - 21 015,07 грн.

30 червня 2023 на адресу ОСОБА_1 позивачем була направлена вимога про дострокове стягнення заборгованості, яка 15 липня 2023 року була повернута відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 29-35).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідач не була повідомлена про дату та час судового засідання та була позбавлена можливості подати заперечення та докази в судовому засіданні, оскільки термін дії договору з представником сплив 01 березня 2023 року, тобто рішення було прийнято після закінчення повноважень представника.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та адвокатом Фогельом В.В. було укладено договір про надання правничої допомоги № 337 від 16 листопада 2023 року, термін дії договору до 01 березня 2024 року.

Відповідно до протоколу судового засідання №2482941 від 15 лютого 2024 року, адвокат Фогель В.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволене.

В матеріалах справи наявна розписка про день та час розгляду справи 01 березня 2024 року на 11 год 15 хв., в якій міститься підпис ОСОБА_2 про те, що він ознайомлений з датою та часом судового засідання та отримав копію позовної заяви разом з додатками.

Отже представник ОСОБА_1 адвокат Фогель В.В. був повідомлений про дату та час наступного судового засідання.

Проте ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що на час розгляду справи, а саме 01 березня 2024 року ОСОБА_2 припинив представляти апелянта, оскільки термін дії договору сплив 2024 року.

Відповідно до п.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Отже в даному випадку, закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія» Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17 листопада 2022 року).

Як встановлено судом в договорі про надання правничої допомоги № 337 від 16 листопада 2023 року, термін дії договору до 01 березня 2024 року, отже повноваження ОСОБА_2 закінчились не 01 березня 2024 року як вказує апелянт, а саме з 02 березня 2024 року, отже рішення було прийняте до закінчення повноважень адвоката Фогеля В.В.

Також на час повідомлення про дату та час судового засідання 15 лютого 2024 року ОСОБА_2 був представником апелянта, а тому відповідно до п.6 ст.128 ЦПК України апелянт була повідомлена належним чином через свого представника ОСОБА_2 .

Разом з тим відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, про те, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена через свого представника ОСОБА_2 .

Щодо доводів апелянта про те, що банком долучено Публічні Правила кредитування в редакції 28 січня 2022 року, хоча кредитний договір було заключено 04 січня 2022 року, отже суд помилково посилався на вказані Правила кредитування.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або

є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Ураховуючи те, що банком надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, висновок суду першої інстанції про наявність між сторонами договірних відносин та доведеність позивачем заявлених позовних вимог є правильним, оскільки з доданих до позовної заяви матеріалів чітко прослідковується наступні дії сторін: укладення між сторонами анкети-заяви, отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений

з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору

в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до позовної заяви було долучено Правила кредитування (Публічні) в редакції яка діє з 28 січня 2022 року, проте дата укладення кредитного договору 04 січня 2022 року.

Отже, судом встановлено, що вказані правила кредитування були долучені помилково, оскільки редакція діє з 28 січня 2022 року тобто після укладення кредитного договору.

У відзиві позивач погодився з таким твердженням та визнав помилковість долучення вказаної редакції Правил кредитування (Публічні).

Разом з тим до матеріалів справи було долучено: кредитний договір № ; паспорт споживчого кредиту (інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит); графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист.

Дослідивши долучені позивачем докази, суд дійшов до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки усі істотні умови договору між сторонами були погоджені, отже відсутність Правил кредитування (публічні) не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, не встановив факт направлення досудової вимоги відповідачу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази такого направлення, та позивач не надав відповідних доказів.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) перевіряла правомірність звільнення прокурора, який посилався на те, що не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи щодо нього, оскільки листи від дисциплінарного органу повернулися "за закінченням терміну зберігання". Суд зазначає у постанові від 25.04.2018, що "направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення "належним". При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій".

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено ОСОБА_1 досудову вимогу, про що свідчать долучені докази, а саме: досудова вимога від 28 червня 2023 року (а.с.29); Розрахунок заборгованості з відміткою АТ «Укрпошта» від 30 червня 2023 року (а.с. 31); Копія конверту на імя ОСОБА_1 , та зазначеною адресою АДРЕСА_2 , з номером відправлення 02 094 2726 7560; опис вкладення у лист від 30 червня 2023 року, з вмістом Досудова вимога від 28 червня 2023 року щодо дострокового стягнення заборгованості за Кредитним договором № та копія довіреності представника АТ «ОТП банк» (а.с. 33); трекінг відправлення номер 560.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та такою що суперечить наявним матеріалам справи, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують направлення досудової вимоги апелянту на адресу яку було зазначено ОСОБА_1 під час підписання кредитного договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що апелянтом було частково погашено заборгованість за кредитним договором, проте суд першої інстанції не врахував вказане погашення кредитного договору.

Як вбачається з укладеного кредитного договору від 04 січня 2022 року № апелянт отримала 172 000, грн. кредитних коштів.

Разом з тим з графіку платежів та розрахунків загальної вартості кредиту судом встановлено, що ОСОБА_1 за час користування кредитом повинна була сплатити 101 717, 50 грн. відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до заборгованості за кредитним договором (а.с.9), ОСОБА_1 було сплачено за тілом кредиту 21 083,39, прострочена заборгованість за тілом кредиту 151 666,61 грн., за відсотками ОСОБА_1 було сплачено 24 416,61 грн., прострочена заборгованість за відсотками становить 21 015,07 грн.

У позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 151 666,61 грн., та заборгованість за відсотками в розмірі 21 015,07 грн.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки позивачем під час подачі позовної заяви була врахована погашена частина заборгованості за кредитним договором.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідно до умов кредитного договору № від 04 січня 2022 року було обумовлено договір забезпечення (договір поруки) з ТОВ «Везем Шипінг», та договір застави транспортного засобу. Які не були належним чином оформлені.

Так, за змістом п. 1.1 кредитного договору від 04 січня 2022 року договорами забезпечення за кредитом є Договір поруки з ТОВ «Везем Шиппінг» та Договір застави транспортного засобу (а.с.11). При цьому реквізитів вказаних договір забезпечення (дата, номер, тощо) кредитний договір не містить.

Положеннями ст. 533 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що у позивача та відповідача виникли кредитні правовідносини. Доказів про те, що на забезпечення виконання зобов`язань між сторонами та ТОВ «Везем Шиппінг» було укладено договори поруки та застави транспортного засобу матеріали справи не містять. Крім того, наявність або відсутність договорів забезпечення не впливає на обов`язок позичальника з повернення кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було введено в оману позивачем та ТОВ «Везем Шиппінг» належними та допустимими доказами не підтверджені. Посилання відповідача на те, що основний договір купівлі-продажу автомобіля з ТОВ «Везем Шиппінг» до цього часу укладено не було, не впливає на обсяг зобов`язань позичальника перед кредитором - АТ «ОТП Банк», оскільки доказів на спростування виконання банком своїх зобов`язань та видачі кредитних коштів до справи не надано.

У випадку порушення ТОВ «Везем Шиппінг» прав відповідача, останній не позбавлений можливості звернутись до суду з позовними вимогами саме до нього.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що відповідач отримав від позивача кредит, умови договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконуються належним чином, що не спростовується відповідачем.

Саме по собі посилання відповідача на те, що не укладення позивачем договорів поруки та застави, вказаних у п. 1.1 Кредитного договору, є порушенням його умов, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З вимогами про визнання недійсним кредитного договору або про його розірвання відповідач ОСОБА_1 до суду не звертався.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки доказів укладення вказаних договорів суду надано не було.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що апелянт не отримала грошові кошти, як зазначено в фінансовому документі від 04 січня 2024 року, оскільки не були вчасно замовлені у відділені банку, а кошти за кредитним договором були перераховані на рахунок ТОВ «Ввезем Шипінг», про що свідчать копії квитанції, які долучені апелянтом до апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи а саме, в заяві на видачу готівки №3264948 04 січня 2022 року (а.с. 10) зазначено, що зміст операції виплата коштів за кредитним договором № від 04 січня 2022 року, загальна сума 172 000,00 грн, ОСОБА_1 особу якої було підтверджено паспортом громадянина України Серії НОМЕР_2 , та вказану заяву було засвідчено ОСОБА_1 особистим підписом.

Тобто як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підтвердила видачу готівкових коштів у відділенні банку, власним підписом.

Разом з тим, з квитанції № 1Т003FM від 04 січня 2022 року, ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Везем Шипінг» грошові кошти у розмірі 1393 920,60 грн.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 не отримувала кошти у приміщенні банку, оскільки факт отримання був засвідчений її особистим підписом.

Також, фактом, що ОСОБА_1 погодилась з отримання вказаних коштів є те. Що вона сплачувала платежі по кредиту.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що доводи в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не довела факту не отримання нею кредитних коштів у відділенні банку.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року- залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна