Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/576/24
Провадження № 2/494/295/24
01.10.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Антонишиної І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/576/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Березівської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
28.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Березівської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 27.07.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розлучення по теперішній час відповідач жодного разу не бачився з дочкою, не проявляв ініціативи та зацікавленості у спілкуванні, розвитку та утриманні дитини, у зв`язку з чим остання пережила стрес, дочка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться її життям. ОСОБА_4 - ОСОБА_5 зазначила, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та соціального розвитку, вказала, що одна не може забезпечити усі потреби дитини, так як батько являється здоровим та працездатним, тому просить позбавити його батьківських прав відносно дочки та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
11.04.2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
21.05.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 року.
В судове засідання 01.10.2024 року позивач не з`явилась, водночас 11.07.2024 року на адресу суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.80).
Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надавав та в судові засідання 21.05.2024 року, 11.07.2024 року та 01.10.2024 року жодного разу не з`явився, на його адресу направлялась ухвала про відкриття провадження по справі з зазначенням дати судового засідання (а.с.66), повістки про виклик до суду, однак поштові конверти повернулись з відповідною відміткою (а.с.78,85), також виклик здійснювався через оголошення на офіційному веб сайті (а.с.67,73,83), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи у судове засідання 01.10.2024 року також не з`явилась, однак від неї надійшла заява від 08.07.2024 року про слухання справи без її участі, просила прийняти рішення виходячи з найкращих інтересів дитини (а.с.75).
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяв позивача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності, ігнорування викликів до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його позовній заяві, відсутність відповідача, думку третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народженнясерії НОМЕР_1 (а.с.7).
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, виданої Березівською міською радою ОТГ від 19.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , разом з нею проживає дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).
Сторони по справі розлучились, згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 27.07.2022 року (а.с.12-13).
Разом з цим, судом встановлено, що 22.02.2024 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Березівської міської ради та прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради підготувати відповідний висновок (а.с.37-39).
26.02.2024 року службою у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно відповідача (а.с.58-60). Вказаний висновок затверджений Рішенням виконавчого комітету Березівської міської ради від 05.03.2024 року №02-26 (а.с.61).
Судом встановлено, що відповідач за час розгляду справи судом, своєї поведінки по відношенню до дитини не змінив, на розгляд справи не з`являвся, життям дітини не цікавиться, а навпаки, такими діями проявив свою байдужість до дитини взагалі. Вказані обставини стверджують, що відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, незважаючи на те, що є фізично здоровою, працездатною особою. Своєї поведінки змінювати не бажає.
Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній так і в приватній сфері.
Судом встановлено, що розлучення відповідача із дитиною відбулося через невиконання ним батьківських обов`язків і він жодним чином не продемонстрував суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дочкою. За таких обставин, без бажання відповідача, держава позбавлена можливості посприяти у виконанні ним своїх батьківських обов`язків.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач самоухилився від виконання батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої дитини, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, вихованням не займається і така його поведінка свідчить про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п.2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування своїми обов`язками.
Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини.
Позбавлення батьківських прав як спосіб впливу на батьків, не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
На підставі викладеного, з урахуванням ігнорування відповідачем даного позову, враховуючи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, суд доходить висновку про достатність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Оскільки, задоволено вимогу про позбавлення батьківських прав, тому підлягає і до задоволенню вимога щодо стягнення аліментів з відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-9, 12, 13, 137, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164, 166, 180-184 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Березівської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 13.02.2009 року Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03.10.2024 року.
Суддя І.А. Римар