КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 487/1033/24
Провадження № 2/488/1026/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.02.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 895081275, згідно якого відповідачка отримала грошові кошти (кредит), зобов`язалася своєчасно його повернути та сплатити проценти за користування кредитом.

28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників № 132 від 04.05.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 895081275.

20.10.2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передає (відступає) ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло право грошової вимоги до відповідачки в суммі 71047,73 грн., з яких: 19498,70 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51549,03 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Позивач зазначив, що відповідачка неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Ухвалою судді від 05.03.2024 року відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачці, та роз`яснено її право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

14.03.2024 року відповідачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Жупинського М.А., надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що жодних належних доказів про перерахування ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" грошових коштів на рахунок відповідачки та їх суму позовна заява не містить. Зауважила, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по суті просто фіксує суму боргу за тілом кредиту та суму боргу за процентами, без розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування кредитом. В такому вигляді наданий розрахунок боргу не може слугувати доказом наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором не може підтверджувати наявність заборгованості, так як є документом, створеним позивачем і в своїх інтересах. Позивач при подачі позову не надав жодних доказів, які підтверджують факт надання відповідачці кредитних коштів у сумі 19500,00 грн. Зазначила, що за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі частини перш ої статті 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України. Також вказала, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткова угода до нього від 31.12.2020 року були укладені між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" до укладання кредитного договору № 895081275 від 02.02.2021 року, тому ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "Таліон Плюс" неіснуюче право вимоги до ОСОБА_1 , а ТОВ "Таліон Плюс", в свою чергу, передало ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів неіснуюче право вимоги до ОСОБА_1 . При цьому не враховано, що на момент укладення договору Факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткової угоди до нього від 31.12.2020 року, боргові зобов`язання за кредитним договором № 895081275 від 02.02.2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Включення ОСОБА_1 до реєстру прав вимог до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та в подальшому до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 895081275 від 02.02.2021 року, позивачем не надано. У відзиві відповідачка просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Від позивача - ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що кредитний договір з відповідачкою було укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кредитного договору, невід`ємною частиною договору є "Правила надання грошових коштів у позику. Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Первісних кредиторів та є в загальному доступі. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачкою на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачкою та первісним кредитором не було б укладено. Відповідно до п.п. 2.2.2.1. та п.п. 2.2.2.2. Договору позичальник зобов`язаний: здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором; у випадку неповної та/або невчасної сплати Кредиту та процентів за користування ним, сплатити також неустойку та інші нарахування, передбачені умовами цього Договору. Відповідно до п.п. 4.2. Договору строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п.1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту, передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання. Відповідно до п.п. 4.3. Договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання у розмірі, визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови, визначені Договором щодо нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідачки про незаконність нарахування процентів є необгрунтованим. Звернув увагу суду на те, що у відповідності до умов вищезазначеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Також позивач повідомив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачкою кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитними договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Зверув увагу суду на те, що ідентифікація позичальника здійснюється через банк емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідачка ОСОБА_1 . Первісний кредитор та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідачка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Щодо переходу майбутнього права вимоги, звернув увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу, однак перехід права вимоги до боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу.

25.03.2024 року від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідачка зазначила, що у відповіді на відзив на позов позивач виклав ті ж самі підстави, якими він обгрунтував позовні вимоги при зверненні до суду. Враховуючи, що позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 895081275 від 02.02.2021 року, та не надано доказів надання відповідачці грошових коштів з підтвердженням розміру наданих в кредит грошових коштів за кредитним договором № 895081275 від 02.02.2021 року, враховуючи нарахування процентів поза межами строку кредитування в порушення вимог статті 1048 ЦК України та відсутність детального розрахунку заборгованості, відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України "Про електронну комерцію").

Із матеріалів справи вбачається, що 02.02.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 895081275. Договір укладено в електронній формі, підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 19500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (п. 1.1 Договору). Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2 Договору). За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: - виключно на період строку, визначеного в п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 124,10 % річних, що становить 0,34 % від суми кредиту за кожний день користування ним; - за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 % річних, що становить 0,85 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. (п. 1.4 Договору).

Відповідно до копії платіжного доручення № badd85ab-4e51-b117-6b09dee9113c від 02.02.2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ОСОБА_1 перераховано 19500,00 грн. згідно договору № 895081275 від 02.02.2021 року.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 895081275 від 02.02.2021 року заборгованість складає 71047,73 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судовим розглядом встановлено факт укладення 02.02.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 кредитного договіру № 895081275.

Також, матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму 71047,73 грн., з яких: 19498,70 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51549,03 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Разом із цим, щодо правонаступництва позивача за грошовою вимогою за цим кредитним договором, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).

Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. Дговору). Право вимоги - означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3. Договору).

31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до Реєстру боржників № 132 від 04.05.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 895081275.

20.10.2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передає (відступає) ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів за плату належні йому права вимоги, а ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів набуло право грошової вимоги до відповідачки в суммі 71047,73 грн., з яких: 19498,70 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 51549,03 грн. - сума заборгованості по відсоткам.

Згідно частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Встановлюючи дійсність майбутної вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Так, судом встановлено, що договір факторингу № 28/1118-01, на який позивач посилається як на підставу переходу до ТОВ "Таліон Плюс", а в подальшому до ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 895081275, був укладений 28.11.2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.

За таких обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо.

Також судом враховано правову позицію, наведену у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 905/635/18, відповідно до якої у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора.

Таким чином, право вимоги до відповідачки ТОВ "Таліон Плюс" за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року набуто в установленому законом порядку не було, тому, відповідно, воно не могло бути передано в подальшому за договором факторингу від 20.10.2022 року позивачу по даній справі - ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів.

За вказаних обставин, позивач є таким, що не набув прав первісного кредитора, а отже, не наділений правом пред`являти свої вимоги за кредитним договором № 895081275 від 02.02.2021 року до відповідачки по даній справі - ОСОБА_1 .

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 року у справі № 910/12787/17.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить даний позов необгрунтованим і безпідставним, через що вважає необхідним відмовити у його задоволені в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідачкою надано суду копії наступних доказів: договору про надання правової допомоги № 25/02-24, ордеру, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акту прийняття-передачі виконаних робіт до Договору № 25/02-24, квитанції до прибуткового касового ордера № 06/03 від 06.03.2024 року.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення вимог відповідачки щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 4 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, № 30, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Л.І. Селіщева