ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7781/24 Справа № 187/621/24 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Жежеля Сергія Сергійовича на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами в усному порядку погоджено умови надання послуг по придбанню будівельних матеріалів та надання будівельних послуг по ремонту квартири.

На виконання усних домовленостей позивачка передала відповідачу кошти в розмірі 183 810 грн. на придбання матеріалів, про що останнім 07 серпня 2021 було написано розписку.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав (не придбав будівельні матеріали та не провів будівельні роботи до кінця серпня 2021 року).

Враховуючи викладене, позивачка просила розірвати договір підряду, оформлений у вигляді розписки від 07 серпня 2021 року та стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 268 911,37 грн..

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Жежель С.С. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції поверхнево вивчив зміст розписки та дійшов помилкового висновку про виконання будівельних робіт та придбання матеріалів відповідачем. Апелянт вказує, що на спростування позовних вимог, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, що ним виконані будівельні роботи та придбані будівельні матеріали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що зі слів позивачки 07 серпня 2021 року між сторонами в усному порядку погоджено умови надання послуг по придбанню будівельних матеріалів та надання будівельних послуг по ремонту квартири, відповідно якого відповідач отримав грошові кошти на підставі розписки в розмірі 183 810 грн. та зобов`язався до кінця серпня 2021 року придбати всі необхідні будівельні матеріали та провести всі необхідні будівельні роботи.

За змістом розписки від 07 серпня 2021: « ОСОБА_2 взял у ОСОБА_1 деньги в сумме 183 810 грн. за ремонт квартири (стяжка, стени, штукатурка, шпаклевка, натяжн. потолки, кровл., стени кухні (перестройка) тепл.пол, кафель, гіпсокартон, установка вікон, дверей, доставка матеріалів, розводка проводки, утепления стен) + наружние роботи. Ввесь расчет и перерасчет по окончании работ. Закончим до конца 08.2021».

Позивачка вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав не придбав будівельні матеріали та не провів будівельні роботи до кінця серпня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено укладення між сторонами у належній письмовій формі договору підряду на проведення будівельних робіт і погодження проектно-кошторисної документації.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення.

Згідно ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог, позивачка надала розрписку, за умовами якої від 07 серпня 2021: « ОСОБА_2 взял у ОСОБА_1 деньги в сумме 183 810 грн. за ремонт квартири (стяжка, стени, штукатурка, шпаклевка, натяжн. потолки, кровл., стени кухні (перестройка) тепл.пол, кафель, гіпсокартон, установка вікон, дверей, доставка матеріалів, розводка проводки, утепления стен) + наружние роботи. Ввесь расчет и перерасчет по окончании работ. Закончим до конца 08.2021».

Тобто, сторонами були погоджені умови щодо ремонту квартири позивачки, опису робіт, та його строку.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про неукладеність між сторонами договору підряду.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів невиконання умов договору щодо виконання ремонту квартири, позивачка ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відмову задоволення позовних вимог з підстав неукладення договору підряду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, а в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жежеля Сергія Сергійовича залишити без задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволення позовних вимог, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко