Номер провадження: 22-ц/813/5118/24
Справа № 505/3149/23
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Осокін Сергій Юрійович

на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 березня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення та впорядкування розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року адвокат Осокін С.Ю. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та просив впорядкувати розмір аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачів, забезпечив в рівній мірі інтереси обох малолітніх дітей, а саме: змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просив стягнути з відповідачів в рівних частках понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

Підставою тому зазначив те, що згідно з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2018 року з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів до досягнення донькою повноліття. А відповідно до судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 грудня 2022 року, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів до досягнення сином повноліття. Крім того, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 червня 2023 року з позивача стягуються аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини до досягнення сином Нікітою трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, всього за рішеннями суду на утримання двох дітей з позивача стягуються майже 2/3 частини його заробітку (доходу), в той час як законодавцем визначено розмір аліментів якій повинні стягуватися з платника на 2-х дітей як 1/3 частину доходу, тобто по 1/6 частині на кожну дитину. Тому вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2024 року ухвалено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зменшення та впорядкування розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей відмовити.

Рішення вмотивоване тим, що доказів того, що після ухвалення судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей та дружини, на час розгляду справи по суті, змінилися обставини, які у відповідності до ст. 192 СК України дають підстави до зміни аліментів, стягнутих за судовими рішеннями до суду не надані.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Осокін С.Ю.подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просять його скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В скарзі зазначено, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушені ст. 141, 180, 183, ч. 4 ст. 84 СК України, ч. 2 ст. 128 КЗпП України, ст. 26 Закону України «Про оплату праці», ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Наголошується, що з апелянта ОСОБА_1 стягується більше половини його заробітної плати, а саме майже 3/4 частини від доходу. Крім того, апелянт, як звичайний пересічний громадян, мусить здійснювати витрати на організацію свого життя, сплачувати комунальні послуги, інші платежі, що також мало бути враховано судом при постановленні судового рішення.

На даний час прожитковий мінімум для працездатної особи складає 3028 грн, тобто це мінімальний розмір грошових коштів на місяць, який повинен забезпечити елементарні потреби особи, але після стягнення з позивача майже 70% заробітної плати в якості аліментів, йому навіть не вистачає грошей для сплати комунальних платежів та оренди житла, не говорячи про кошти на існування. Перелічені обставини мають істотне значення для справи і повинні ураховуватися судом.

Також в скарзі зазначається, що згідно з ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть проводитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках передбачених законодавством 50% заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. Сімейним кодексом України визначений розмір аліментів, який повинен стягуватися на двох дітей це 1/3 частка доходів, зазначене і було змістом позовних вимог, тобто предметом позову була вимога про впорядкування стягнення аліментів відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник позивач ОСОБА_1 адвокат Осокін С.Ю. у судовому засіданні в режимі війдеоконференції надав усні пояснення по суті справи, доводи апеляційної скарги підтримав, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2018 року, справа № 495/9690/18, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повнолітня дитини доньки повноліття.

Відповідно до судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 грудня 2022 року, справа № 505/2929/23, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2023, справа № 505/3952/22, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягуються аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з апеляційної скаргою позивача, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Оснач О.А. надала відзив.

У відзиві зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Натомість рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2024 року є обґрунтованим та законним, таким, що ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

У відзиві звертається увага, що жодного доказу зміни матеріального становища, сімейного стану, які б негативно вплинули на можливість сплачувати аліменти в установленому розмірі позивачем не надано. Навпаки, батько дітей є працездатним, працює у відділі ГУНП України в Одеському батальйоні особливого призначення, має регулярний дохід, який дає змогу сплачувати аліменти на двох малолітніх дітей та дружини, до досягнення дитиною трьох років, який встановлений в загальному розмірі 66,6 %, а саме 25%+25+16,6%, а не 75%, про що зазначає позивач.

Фактично зміни у позивача відбулися, але у кращий бік. Оскільки на період ухвалення рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 21.12.2018 року, про стягнення аліментів на доньку, ОСОБА_1 не був офіційно працевлаштований, не мав стабільного заробітку (доходу).

Також у відзиві адвокат просить не брати до уваги надану адвокатом позивача довідку про доходи позивача № 413 від 03.04.2024 року, оскільки зазначений доказ не був наданий у суді першої інстанції, а адвокатом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали він нього, як це зазначено у ст. 367 ЦПК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене рішення відповідає в повній мірі.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що з нього стягується 75 % доходу в якості аліментів, і йому навіть не вистачає грошей для сплати комунальних платежів, не кажучи про кошти для існування.

Проте, стягнення у вигляді 75 % від доходу не відповідає дійсності, оскільки відповідно матеріалам справи з ОСОБА_1 стягується 1/4 частина на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 1/4 частина на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , та 1/6 частина на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення сином Нікітою трирічного віку, в розмірі - 66,6 %

Належних доказів зміни свого матеріального становища позивач не надав ні у суді першої інстанції ні у апеляційному суді.

Подана позивачем довідка про доходи не є підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Доказів неможливості надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі, визначеному судом, апелянтом суду також не надано.

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно недоведеності позивачем підстав для задоволення його позовних вимог.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Осокін Сергій Юрійович, залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30.09.2024 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький