ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1345/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2701/24 Категорія: 311000000 Троян Т.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Матюха В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області»,

особа, яка подає апеляційну скаргу Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та інших виплат за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та інших виплат за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до наказу № 29-к від 15.04.2021 він був призначений на посаду інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій в ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області».

15.11.2023 відповідачем було винесено наказ № 99-П щодо скорочення чисельності та штату працівників, з якими позивач не був ознайомлений, знає про його існування лише з попередження про звільнення.

22.11.2023 першим заступником директора ОСОБА_2 було складено «Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення ОСОБА_1 . провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій». На думку позивача, заступник директора не є уповноваженою особою щодо повідомлень про звільнення у зв`язку із скороченням штату. Крім того, позивач відмовився від підпису щодо отримання попередження про скорочення посади, оскільки йому усно відмовили в наданні на ознайомлення наказу від 15.11.2023 №99-П.

ОСОБА_1 21.11.2023 звернувся до відповідача письмово із заявою про надання копії наказу від 15.11.2023 №99-П щодо скорочення чисельності та штату працівників та копії штатного розпису. Копії документів у відповідь не отримав.

23.01.2024 позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України (наказ №6-К від 22.01.2024).

Позивач вважав звільнення незаконним, оскільки відповідач формально підійшов до обов`язку працевлаштування позивача, попередження про скорочення посади та наступне звільнення містить інформацію про відсутність вакантних посад, які можна запропонувати позивачу. Відповідач знехтував своїм обов`язком з надання пропозицій щодо іншої роботи, а враховуючи, що позивачу було відмовлено у наданні штатного розпису та наказу про скорочення штату, виникає цілком обґрунтований сумнів щодо законності дій відповідача. Додатково зазначив, що директор ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» - Б.Бабій 28.11.2023 виніс наказ про щорічну основну відпустку терміном 29 календарних днів з 29.11.2023 по 27.12.2023 включно, всупереч графіку відпусток, який був складений та затверджений ще на початку 2023 року. Позич позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Весь період перебування в трудових відносинах із ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» сумлінно та доброчесно виконував покладені на нього службові обов`язки.

На підставі викладеного, просив позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення №6-К від 22.01.2024, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 15000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» від 22.01.2024№6-К «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» з 23 січня 2024 року.

Стягнуто з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.01.2024 по 12.06.2024 включно, в розмірі 69286,00 грн.

Стягнуто з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Стягнуто з ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції вказав, що на момент вивільнення працівника ОСОБА_1 (23.01.2024) фактично відразу створювався Сектор якості, технічного контролю та нових технологій, який складався із 3 посадових одиниць, згідно з новим штатним розкладом, який є додатком до наказу №99-П від 15.11.2023.

Новий штатний розклад затверджений наказом від 15.11.2023 та введений в дію з 24.01.2024 (на наступний день після звільнення позивача).

Отже, про те, які саме штатні одиниці будуть введені згідно з новим штатним розкладом було відомо вже станом на листопад 2023 року, тобто коли позивач ще працював та не був скорочений за п. 1 ст. 40 КЗпП України, але був попереджений про наступне звільнення.

Як зазначено стороною відповідача, при визначенні переважного права на залишення на роботі роботодавцем було проаналізовано особові справи 7 провідних інженерів з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій. Відповідно до довідки щодо продуктивності їх праці від 15 листопада 2023, було зроблено висновок, що найвищу продуктивність мають три працівники.

Суд не погодився з твердженням представника відповідача, що комісією з визначення переважного права залишення на роботі об`єктивно зроблений порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивності праці позивача порівняно із іншими працівниками.

На думку суду, перед проведенням 15 листопада 2023 року порівняльного аналізу кваліфікації та продуктивності праці всі 7 працівників сектору, які працювали на той час, мали бути проінформовані про введення нового штатного розкладу, скорочення частини посад та, як наслідок, мати можливість донести до керівництва свої доводи щодо переважного права залишення на посаді, порівняно з іншими працівниками.

Саме по собі створення ситуації непрозорості (прихованості) процедури введення нового штатного розкладу, несвоєчасне інформування колективу про кількість посад, які скорочуються та нових посад, які затверджені, та умов за яких здійснюється визначення переважного права на залишення на роботі, викликає обґрунтований сумнів у створенні рівних умов праці в колективі.

Отже, роботодавцем при звільнені позивача було порушено положення статті 42 КЗпП України.

Суд вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23.01.2024 до 03.06.2024 включно, обраховану відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у розмірі 69286 грн.

Крім того, суд вважав, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з огляду на заперечення останнього, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а отже підлягає зменшенню до 10000 грн, які підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2024 року, ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що власник або уповноважений ним орган може змінювати чисельність або штат працівників шляхом скорочення, і скористатися таким правом він може будь-коли, виходячи з належного підприємству майна.

Так, у листопаді 2023 року директором підприємства було ініційовано проведення зборів трудового колективу, на якому до відома працівників доведено інформацію про те, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 фінансування ремонту доріг на 2024 рік відсутнє. Директором також повідомлено працівників про те, що підприємство позбавлене фінансової можливості утримувати наявну чисельність працівників, відсутність фінансування передбачає неможливість виплати першочергових платежів, серед яких є заробітна плата. А тому, з метою запобігання виникнення заборгованості та недопущення порушень податкового та іншого законодавства при виплаті доходів у вигляді заробітної плати, підприємство вимушене скоротити чисельність працівників. Відтак, працівників підприємства було повідомлено про заплановане скорочення чисельності працівників та роз`яснено причини, які слугували підставами для прийняття такого рішення.

Скаржник зазначає, що підписати попередження про скорочення чисельності та штату працівників підприємства та наступне звільнення з посади, позивач відмовився, про що було складено акт від 21.11.2023. Цього ж дня, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання наказу № 99-П про затвердження та введення в дію з 24.01.2024 штатного розпису підприємства. Працівниками сектору кадрової роботи та документообігу на вказану заяву підготовлено відповідь з детальним описом посад, які скорочуються та додано копії наказів від 15.01.2023 № 99-П (з додатком) та № 100-П. Однак, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у відпустці у період з 29.11.2023 по 27.12.2023, секретарем підприємства на поштову адресу ОСОБА_1 здійснено поштове відправлення цінного листа з описом вкладень. Проте, вказаний лист 15.11.2023 було повернуто у зв`язку з неотриманням його ОСОБА_1

28.12.2023 секретар підприємства повідомила ОСОБА_1 про те, що на його заяву від 21.11.2023 працівниками сектору кадрової роботи та документообігу підготовлено відповідь з відповідними документами, та запропонувала йому отримати лист, проте ОСОБА_1 категорично відмовився отримувати листа, про що була складена доповідна записка на ім`я директора підприємства.

Вказане, на думку скаржника, спростовує висновки суду першої інстанції про створення ситуації непрозорості (прихованості) процедури введення нового штатного розпису.

Щодо висновку суду про те, що працівники повинні були мати можливість донести до керівництва свої доводи щодо переважного права залишення на посаді, в апеляційній скарзі зазначено, що підприємством було проведено оцінку кваліфікації позивача на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу освіти, інформації про підвищення кваліфікації, продуктивності праці, за результатами якого прийнято відповідне рішення. Враховуючи, що відповідно до штатного розпису, затвердженого наказом від 15.11.2023 № 99-п, скорочувалося 5 посад провідних інженерів технічного нагляду відділу якості технічного контролю та нових технологій, було надано перевагу для залишення на посаді більш кваліфікованим працівникам, які мали вищу продуктивність праці та показники в роботі. Посад, аналогічних чи прирівняних до займаної позивачем, у штаті відповідача не було, а вакантні посади, наявні у відповідача, не могли бути запропоновані позивачу у зв`язку з відсутністю у нього необхідної освіти та досвіду роботи.

01.08.2024 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Коробкової Г.О. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскільки відповідачем не було видано наказу про заходи щодо скорочення чисельності та штату працівників та не ознайомлено позивача з переліком посад, кількістю та категорією працівників, які будуть виключені з штатного розпису, вбачається, що відповідачем грубо порушено процедуру скорочення чисельності та штату працівників.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що ОСОБА_3 не отримав поштове відправлення, в якому містилися попередження про скорочення разом з актом про відмову в його підписанні, а також наказ № 99-П від 15.11.2023 та новий штатний розпис, який введено в дію з 24.01.2024, оскільки воно було відправлене на поштове відділення без зазначення адреси проживання.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить таких висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , відповідно до наказу 29-К від 15.04.2021 ОСОБА_4 призначений на посаду інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області»; згідно з наказом № 43-К від 22.06.2021, ОСОБА_1 переведений на посаду провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій; 23.01.2024 ОСОБА_1 звільнений із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників, наказ № 6-К від 22.01.2024 (т. 1 а.с. 14-19).

Згідно з протоколом № 14 зборів трудового колективу ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» від 13.11.2023, директор ОСОБА_5 повідомив про неможливість фінансування такої кількості працівників, та вимушене скорочення чисельності працівників (т. а.с. 89).

Наказом ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» № 99-П від 15.11.2023 затверджено 23.11.2023 та введено в дію 24.01.2024 штатний розпис ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» у кількості 29 штатних одиниць. Пунктом 2 зазначеного наказу інспектору з кадрів сектору кадрової роботи та документообігу наказано підготувати попередження для працівників про зміну істотних умов праці та про скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п. 3 вказаного наказу, визнано таким, що втратив чинність з 24.01.2024 штатний розпис ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», затверджений згідно з наказом від 10.04.2023 № 15-П (т. 1 а.с. 110).

Відповідно до затвердженого наказом № 99-П від 15.11.2023 нового штатного розкладу, який введений в дію з 24.01.2024, сектор якості, технічного контролю та нових технологій складається з 3 посадових одиниць: 2 провідних інженера з технічного нагляду відділу якості та завідувач сектору (т. 1 а.с. 111-112).

Як вбачається з довідки ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» щодо продуктивності праці інженерів технічного нагляду від 15.11.2023, робота працівників відділу якості технічного контролю та нових технологій у 2023 році планувалася відповідно до Розпоряджень Черкаської ОВА № 282 від 31.05.2023

(зі змінами) та № 283 від 31.05.2023 (зі змінами). Обсяг фінансування дорожніх робіт (послуг) на автомобільних дорогах загального користування місцевого значення Черкаської області, який планувався на 2024 рік скоротився майже втричі у порівнянні з 2023 роком. Тому виникла потреба привести штатний розпис у відповідність до запланованих обсягів робіт (послуг). Основним критерієм відбору була продуктивність праці інженерів технічного нагляду за 2023 рік.

Провівши об`єктивний аналіз кваліфікації та продуктивності праці інженерів, враховуючи, що скороченню підлягають 5 посад провідних інженерів технічного нагляду відділу якості технічного контролю та нових технологій, було зроблено висновок, що вищу продуктивність праці та показники в роботі мають начальник відділу якості технічного контролю та нових технологій ДонецьА.М., провідний інженер відділу якості технічного контролю та нових технологій ОСОБА_6 , провідний інженер відділу якості технічного контролю та нових технологій ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 95-97).

Згідно з довідкою ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», станом на 21.11.2023 у відповідача наявні такі вакантні посади: головний бухгалтер 1; провідний юрисконсульт 2 (т. 1 а.с. 92).

Відповідно до Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення ОСОБА_1 провідному інженеру з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій, позивача попереджено про наступне звільнення з посади, яке відбудеться 23.01.2024, з виплатою вихідної допомоги, також повідомлено про відсутність вакантних посад, які можна було б запропонувати позивачу. У попередженні також зазначено, що якщо з`явиться підхожа за кваліфікацією вакансія до закінчення двомісячного терміну попередження, її запропонують ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства (т. 1 а.с. 20).

Із вказаним документом позивач ознайомлюватись відмовився, про що було складено акт від 21.11.2023 (т. 1 а.с. 115).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.11.2023, складеною власноруч, вбачається, що він звертався до позивача із проханням надати йому копію наказу № 99-П від 15.11.2023 та штатний розпис, який вводиться в дію цим наказом (а.с. 21).

Згідно з наказом № 89-В від 28.11.2023 «Про щорічну основну відпустку», ОСОБА_1 , провідному інженеру з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій, надано частину щорічної основної відпустки за робочий рік з 16.04.2022 по 15.04.2023 терміном 29 к.д. з 29.11.2023 по 27.12.2023 включно (т. 1 а.с. 24).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем позивачу поштовим відправленням № 261 з описом вкладення (т. 1 а.с. 107-108) було направлено лист № 1357/02 від 29.11.2023, в якому повідомлено, що з 23.01.2024 вносяться зміни до штатного розпису підприємства, скорочення відбулося на 13,5 штатних одиниць, серед яких, провідний інженер з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій на 5 посадових одиниць (т. 1 а.с. 109). До вказаного листа було долучено копію наказу № 99-П від 15.11.2023 «Про затвердження та введення в дію штатного розпису», копію наказу № 100-П від 15.11.2023 «Про внесення змін до Наказу від 15.11.2023р. № 99-П «Про затвердження та введення в дію штатного розпису» (т. 1 а.с. 109-112).

Крім того, вказаним поштовим відправленням позивачу був направлений лист ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» № 1358/02 від 29.11.2023, до якого долучено попередження про скорочення разом із актом від 21.11.2023 про відмову в його підписанні (т. 1 а.с. 113-115).

Однак, вказане поштове відправлення № 261 повернулося на адресу ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області».

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 3 КЗпП України).

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно із статтею 13 Конвенції Міжнародної організації праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він своєчасно надає відповідним представникам працівників інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, та строк, протягом якого їх буде проведено.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Таким чином, до повноважень суду не відноситься оцінка підставності прийняття працедавцем рішень щодо змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, адже ці питання вирішуються виключно керівництвом підприємства, яке здійснює господарську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та інших виплат за час вимушеного прогулу, при цьому позивачем не вказувалось про безпідставність прийняття наказу про скорочення штату працівників, а судом при розгляді спору між працівником та підприємством, що виникають при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва, скорочення штату чи чисельності працівників оцінюється виключно чи дотриманий працедавцем порядок попередження працівників про такі зміни, чи вжито реальних заходів для влаштування працівника на іншу роботу.

Враховуючи викладене вище правове регулювання питання звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, а також встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що звільнення позивача відбулося з належним дотриманням приписів трудового законодавства.

Так, щодо доводів позивача, наведених в суді першої інстанції, що попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення підписане першим заступником директора Павлюком В., тобто особою неуповноваженою на підписання та повідомлення про звільнення у зв`язку із скороченням штату, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 7.3. наданої копії посадової інструкції першого заступника директора, затвердженої директором Підприємства 18.04.2023, перший заступник директора виконує обов`язки директора у випадку його відсутності (відпустка, хвороба та інше).

Наказом від 25.04.2023 № 19-П «Про надання права підпису» першому заступнику директора Павлюку В. надано право першого підпису юридичних та фінансових документів.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що перший заступник директора не є уповноваженою особою щодо підписання та повідомлення про звільнення у зв`язку із скороченням штату.

Щодо належного повідомлення позивача про скорочення посади та заплановане вивільнення, колегія суддів зазначає таке.

Із матеріалів справи встановлено та сторонами не заперечувалося, що відповідачем було запропоновано позивачу ознайомитися та підписати «Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення ОСОБА_1 провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій». Однак, ОСОБА_1 відмовився від підписання вказаного попередження, поки йому не буде надано копію наказу від 15.11.2023 № 99-П і затверджений штатний розпис. Вказане підтверджується актом «Про відмову від підписання попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення ОСОБА_1 », складеним 21.11.2023. Вказані обставини позивачем також не заперечуються.

Як вбачається з зазначеного вище акта від 21.11.2023 про відмову від підписання попередження, завідувачем сектору інспектором з кадрів ОСОБА_8 , у присутності диспетчера адміністративно-господарського відділу ОСОБА_9 , та провідного інженера з проектно-кошторисної роботи ОСОБА_10 , зачитала вголос «Попередження про скорочення посади та заплановане вивільнення ОСОБА_1 провідного інженера з технічного нагляду відділу якості, технічного контролю та нових технологій», запропонувала йому ознайомитися з двома примірниками. ОСОБА_1 відмовився від отримання попередження і ознайомлення з ним, поки йому не буде надано копію наказу від 15.11.2023 і затверджений штатний розпис.

Таким чином, враховуючи, відмову позивача від підписання попередження про скорочення та наступне вивільнення, а також фіксацію цієї відмови у відповідному акті, колегія суддів вважає дотриманим відповідачем, як роботодавцем, порядку вивільнення працівників, визначеного нормами КЗпП України. І подальше направлення чи ненаправлення, а також отримання чи неотримання ОСОБА_1 листів роботодавця, до яких було долучено копії наказів № 99-П від 15.11.2023 та № 100-П від 15.11.2023, копію штатного розпису, попередження та акт про відмову від підписання попередження, не впливає на факт дотримання ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» порядку повідомлення працівника про скорочення та заплановане вивільнення, та порядку вивільнення в цілому.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначав, що новий штатний розклад затверджений наказом від 15.11.2023 та введений в дію з 24.01.2024 (на наступний день після звільнення позивача). Отже, про те, які саме штатні одиниці будуть введені згідно з новим штатним розкладом було відомо вже станом на листопад 2023 року, тобто коли позивач ще працював та не був скорочений за п.1 ст. 40 КЗпП України, але був попереджений про наступне звільнення.

Колегія суддів вказує, що процедура скорочення складається з чітких етапів, яких слід дотримуватися, а саме: 1) прийняття рішення про скорочення; 2) визначення працівників, які підлягають скороченню; 3) попередження працівників про скорочення; 4) пропозиції працівникам, які підлягають звільненню, щодо іншої роботи; 5) повідомлення територіального органу Державної служби зайнятості України про заплановане вивільнення працівників (у разі масового вивільнення); 6) звільнення працівника та проведення остаточного розрахунку.

Вказаної процедури ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» дотрималося.

Твердження суду першої інстанції про незгоду з посиланням відповідача, що комісією з визначення переважного права залишення на роботі об`єктивно зроблений порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивності праці позивача порівняно із іншими працівниками, оскільки перед проведенням 15 листопада 2023 року порівняльного аналізу кваліфікації та продуктивності праці всі 7 працівників сектору, які працювали на той час, мали бути проінформовані про введення нового штатного розкладу, скорочення частини посад та, як наслідок, мати можливість донести до керівництва свої доводи щодо переважного права залишення на посаді, порівняно з іншими працівниками, колегія суддів оцінює критично.

Чинне законодавство не передбачає обов`язку роботодавця надавати працівникам введений новий штатний розклад та наказ про його затвердження.

Разом з тим, на прохання позивача надати йому копію наказу № 99-П від 15.11.2023 та штатний розпис, який вводиться в дію цим наказом, ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у відпустці, направив на адресу останнього засобами поштового зв`язку попередження про скорочення, акт про відмову від підписання попередження та копії наказів № 99-П від 15.11.2023 та № 100-П від 15.11.2023 з копією штатного розпису.

При цьому, твердження сторони позивача про неотримання останнім вказаного поштового повідомлення, оскільки воно було відправлене на поштове відділення без зазначення адреси місця проживання ОСОБА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки адреса проживання позивача була зазначена на конверті поштового відправлення, а також в описі вкладення у цінний лист.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 5.1 розділу 5 Порядку пересилання відправлення «Укрпошта Стандарт», затвердженого наказом ПАТ «Укрпошта» від 25.04.2017 № 507 (зі змінами) (далі - Порядок), розміщеному на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта», інформація на якому є загальнодоступною, адреси відправника та адресата, що зазначаються у бланку супровідної адреси, повинні містити повні найменування відправника і адресата (для фізичних осіб прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові), поштові індекси ОПЗ, тип доставки («до дверей», «до складу»), а також номери їх телефонів (рекомендується вказувати номери мобільних телефонів, які необхідні для автоматизованого інформування про надходження відправлення Стандарт через sms/viber-повідомлення). У разі відсутності у відправника мобільного номеру телефону адресата, інформування адресата відбувається шляхом вкладання повідомлення ф.22 до абонентської поштової скриньки, а адресування можливе тільки з типом доставки «до складу» (необхідно вказати повну адресу одержувача з індексом).

Відповідно до п. 5.3 вказаного Порядку, відправлення ОСОБА_11 можуть бути адресовані, зокрема, фізичним особам на адресу за місцем проживання, роботи (до дверей), на адреси відділень поштового зв`язку (до складу).

Згідно з п. 7.2 розділу 7 Порядку, при надходженні до об`єкту поштового зв`язку (ОПЗ) відправлення ОСОБА_11 на номер мобільного телефону адресата, який зазначено на бланку супровідної адреси, автоматично надходить sms/viber повідомлення з інформацією про надходження відправлення ОСОБА_11 до ОПЗ та зазначення номеру телефону Контактного центру.

При надходженні відправлення Стандарт з типом доставки Склад-Склад або Двері-Склад, на бланку супровідної адреси якого відсутній мобільний номер телефону адресата, працівник ОПЗ друкує сформовані автоматично повідомлення ф. 22 та передає його листоноші для доставки за вказаною адресою. Повідомлення вкладається у абонентську скриньку адресата, а у разі її відсутності або пошкодження залишається працівнику на пункті пропуску (за наявності) або вкладається в дверну щілину.

З викладеного вище вбачається, що у разі зазначення відправником мобільного номеру телефону отримувача поштового відправлення, таке відправлення прямує до відділення поштового зв`язку відповідно до вказаного поштового індексу.

Відтак, твердження позивача про незазначення відповідачем адреси проживання ОСОБА_1 на поштовому відправленні, спростовується як наявними в матеріалах справи доказами, так і зазначеним вище Порядком пересилання відправлення «Укрпошта Стандарт».

Однак, поштове повідомлення № 261 повернулося 15.12.2023 ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» (з відміткою про повернення), а відтак не було вручено позивачу. Інформація про підстави невручення вказаного поштового повідомлення позивачу відсутня.

Як вбачається з доповідної записки від 29.12.2023, складеної на ім`я директора ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», після повернення вказаного поштового повідомлення на адресу відповідача та виходу ОСОБА_1 з відпустки, яка тривала з 29.11.2023 по 27.12.2023, останнього повідомили про те, що на його заяву від 21.11.2023 працівниками сектору кадрової роботи та документообігу підготовлено відповідь з відповідними документами, та запропонували йому отримати лист. Натомість, ОСОБА_1 категорично відмовився отримувати вказаний лист.

Заперечень позивача щодо зазначених вище обставин матеріали справи не містять.

У таких діях позивача, як неодноразова відмова в отриманні витребуваних самим же позивачем документів, колегія суддів вбачає недобросовісність.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає у діях відповідача під час процедури скорочення та звільнення працівника ОСОБА_1 будь-якої неправомірності.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо створення відповідачем ситуації непрозорості (прихованості) процедури введення нового штатного розкладу, несвоєчасне інформування колективу про кількість посад, які скорочуються та нових посад, які затверджені, та умов за яких здійснюється визначення переважного права на залишення на роботі, апеляційний суд вважає помилковим та таким, що не відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Крім того, колегія суддів зазначає, що процедура визначення кваліфікації та продуктивності праці працівників, а також процедура визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, законодавчо не визначена. Однак, враховуючи, що потреба у визначенні (оцінці) наявності такого права виникає при вивільненні працівників, у зв`язку зі змінами організації виробництва і праці, скороченні чисельності штату працівників, яке ініціюється роботодавцем, відтак створити умови та провести таку оцінку повинен роботодавець, шляхом проведення порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншими на залишенні на роботі.

Із матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що відповідачем, як роботодавцем, було проведено оцінку кваліфікації позивача на підставі всебічного, повного та об`єктивного аналізу освіти, інформації про підвищення кваліфікації, продуктивності праці, за результатами якого прийняте відповідне рішення. Підстав для незгоди з цим рішенням колегія суддів не вбачає, а позивачем не наведено.

Щодо тверджень позивача та висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про порушення відповідачем порядку та обов`язку працевлаштування працівника, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 сформульовано висновок про те, що за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення.

Апеляційним судом встановлено, що в попередженні про скорочення посади та заплановане вивільнення, відповідачем зазначено про відсутність вакантних посад, які можливо запропонувати ОСОБА_1 для подальшого працевлаштування. Крім того, повідомлено, що у разі появи відповідної за кваліфікацією вакансії до закінчення двомісячного терміну попередження, її буде запропоновано ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», станом на 21.11.2023 наявні такі вакантні посади: начальник фінансово-економічного відділу-головний бухгалтер 1 посадова одиниця; провідний юрисконсульт 2 посадові одиниці (а.с. 92).

За посадовою інструкцією провідний юрисконсульт повинен мати повну вищу юридичну освіту та стаж роботи за професією не менше 3 років. За посадовою інструкцією на посаду начальника фінансового-економічного відділу бухгалтера призначається особа, яка має повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (спеціаліст, магістр) з досвідом роботи за спеціальністю в області організації фінансової діяльності не менше 5 років.

З матеріалів справи встановлено, що позивач має повну вищу освіту Українського ордена Дружби народів інституту інженерів водного господарства, спеціальність «Гідромеліорація», кваліфікація інженер-гідротехнік.

Таким чином, за відсутності спеціалізованої освіти, позивача не можна було призначити на посаду провідного юрисконсульта чи начальника фінансово-економічного відділу-головного бухгалтера.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач виконав вимоги закону щодо працевлаштування ОСОБА_1 , адже він, як роботодавець, повідомив позивача про відсутність вакантних посад, які б відповідали кваліфікації позивача. Про вказане скорочення позивача було завчасно попереджено.

Суд звертає увагу на те, що при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на вказані вище обставини уваги не звернув, дійшов помилкового висновку, задовольняючи позовні вимоги. Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так і на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, відповідачу слід компенсувати понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5450,40 грн за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та інших виплат за час вимушеного прогулу, скасувати та постановити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та інших виплат за час вимушеного прогулу, відмовити.

Компенсувати Державному підприємству «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 5450,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2024 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова