Провадження № 2/205/4400/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотова В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Ткаченко О.В. засобами поштового зв`язку направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вищевказану позовну заяву, яка надійшла до суду 24.09.2024 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддя дійшов наступного висновку.

Підсудність у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ставить питання про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме:

1) житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

2) земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:000:0399, розташовану на території Мангушського району Донецької області;

3) земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:014:0977, розташовану по АДРЕСА_1 ;

4) гараж № НОМЕР_1 у споживчому кооперативі «Іллічівець» м. м. Маріуполя Донецької області;

5) легковий автомобіль Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 (номер шасі НОМЕР_3 ).

У даному випадку позов стосується рухомого та нерухомого майна, а саме, спадкових прав позивача, що пов`язані із майном.

Стаття 27 ЦПК визначає підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, а стаття 30 ЦПК визначає правила виключної підсудності.

Так, згідно ч. 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18.

Згідно із положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Оглядом позовної заяви з доданими до неї документами суддею встановлено, що позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:014:0977, розташовану по АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 у споживчому кооперативі «Іллічівець» м. м. Маріуполя Донецької області, стосуються нерухомого майна, яке розташоване у Іллічівському районі м. Маріуполя.

Таким чином, місцезнаходження основної частини нерухомого майна, право власності на яке просить визнати позивач, знаходиться на території, яка підсудна Іллічівському районному суду м. Маріуполя.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя на Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Таким чином суддя вважає, що дана справа не підсудна Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, а підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність згідно із ст. 32 ЦПК України не допускаються.

Враховуючи викладене, вказана цивільна справа підлягає передачі до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 30, 31, 32 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Передати матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно на розгляд за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (м. Дніпро, вул. В. Антоновича, 59).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Федотова В.М.

.