Номер провадження: 22-ц/813/6366/24
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Карташов О.Ю., Коновалова В.А.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року

за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради та ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості спадкування,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відмовлено.

В обґрунтування ухвали суд першої інстанції зазначав, що відповідачем не надано суду доказів, перебування його у складі Збройних сил України у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, а зазначені довідки не дають підстав встановити це на теперішній час. .

Не погодившись з вказаною ухвалою, 17 травня 2024 року адвокат Скиба Є.А. звернулась через суд першої інстанції до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в межах заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, як помилкове відкрите.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала про відмову у зупиненні провадження у справі відсутня у переліку ухвал, визначеному частиною 1 статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення, відсутня.

Визначення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду по суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду по суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не згаданих у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17).

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Тобто, вказані положення є безумовними підставами для повернення апеляційної скарги та винятків, за наявності яких особа може оскаржити до суду апеляційної інстанції вказану ухвалу суду першої інстанції, процесуальне законодавство не передбачає.

За ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Таким чином, оскільки ухвала про відмову у зупиненні провадження у справі не підлягає окремому оскарженню від судового рішення, яким по суті закінчується розгляд справи, апеляційний суд на підставі ст. 357 ЦПК України не приймає її до розгляду і повертає апеляційну скаргу апелянтові.

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що наявні підстави для закриття у справі апеляційного провадження враховуючи судову практику Верховного Суду в наступних постановах.

Відповідно до практики Верховного Суду в ухвалі від 06 грудня 2023 року постановленої у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/1798/22 оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі не належить до вичерпного переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України. Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року в рамках справи № 826/8079/18, суд касаційної інстанції вказав, що оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливість такого апеляційного оскарження, а підстави для відкриття апеляційного провадження були відсутні, тому апеляційне провадження підлягало закриттю як помилково відкрите.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/16892/17 (провадження № 11-953апп18), постановою від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) закривала касаційне провадження у справі, яке було відкрито помилково.

Аналіз викладеної вище судової практики дає підстави для висновку, що хоча стаття 362 ЦПК України і не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, процесуально вірними є рішення про закриття апеляційного провадження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що за обставин цієї справи закриття апеляційного провадження є єдиною належною процесуальною дією, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите як помилкове, а для відкриття апеляційного провадження не встановлено.

Апеляційний суд роз`яснює, що учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням.

Керуючись ст. 351, 352, 358, 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради та ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості спадкування закрити, як помилково відкрите.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст ухвали складений 01 жовтня 2024 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова