Справа № 643/9357/19
Провадження № 6/643/469/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024

27 вересня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Меженського Віктора Валентиновича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки майна боржника,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Салтівський ВДВС) Меженський В.В. звернувся до суду з поданням, яким просить визначити частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_2 , у майні, яким вона володіє спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з метою подальшого звернення стягнення на таке майно боржника для фактичного виконання рішень судів та задоволення вимог стягувача.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Салтівському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження №АСВП 72494404 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу на загальну суму 3372022,31грн. До складу виконавчого провадження входять такі виконавчі провадження: - №72441946 з виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000грн., яке відрите 09.08.2023; - №72442086 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 73696,32 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442054 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами позивача у розмірі 4192 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442031 з виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 45000грн., яке відкрито 09.08.2023; №72442077 з примусового виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 4000 доларів США, яке відкрито 17.08.2023; №72441928 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2942,80грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442022 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2653грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442047 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору розмірі 12859,60грн., яке відкрито 17.08.2023. По всіх справах відкрито виконавче провадження та винесено постанови про приєднання зведене виконавчого провадження, які направлено боржнику. Під час здійснення примусового виконання зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про арешт котів боржника. На рахунках боржника грошові кошти відсутні. Також накладено арешти на все майно боржника в рамках суми боргу та внесена інформація до відповідних реєстрів. З метою отримання інформації щодо джерел доходів боржника, відкритих останнім рахунків у банківських та інших фінансових установах, зареєстрованого за боржником мана, державним виконавцем направленні відповідні запити. Так, згідно відповіді Державної податкової служби України інформація щодо джерел отримання доходів ДРФО відсутня. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вбачається, що боржник на обліку не перебуває. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відсутні дані про перетину боржником державного кордону. Згідно відповіді МВС України за боржником зареєстровано ТЗ «MITSUBISHI OUTLANDER», 2015 року випуску, р/н НОМЕР_1 , який реалізовано з публічних торгів за 113343грн. Даних коштів недостатньо для повного погашення боргів. Згідно акту державного виконавця від 29.09.2023 при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері квартири не відчинили. Боржника не розшукано. Зі слів сусідів ОСОБА_2 не проживає з вказаною адресою, майно що належить останньої, не виявлено. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3 . Отже, згідно з наявною інформацією, отриманою в ході примусового виконавця рішень судів встановлено, що у боржника відсутня кількість майна, належне ОСОБА_2 на праві власності для повного погашення боргів, а частка квартири за вищевказаною адресою, на даний час не визначена. Виділити частку даний момент необхідно для забезпечення виконання рішення суду та для недопустимості здійснення власниками даної квартири. В тому числі і боржником, будь-яких дій щодо відчуження. Державний виконавець також зазначає, що ним всі можливі та необхідні дії. Пов`язані з виконанням рішення суду здійснені. Проте, борг не погашено у повному обсязі, відповідно виконання унеможливлюється внаслідок ігнорування боржником вимог державного виконавця та вчиненням ним дій (бездіяльності), які спрямовані на ухилення від виконання рішення судів, що і зумовило необхідність звернення стягнення на майно боржника, яким володіє на праві спільної сумісної власності. Крім того, у поданні зазначено, що за ОСОБА_2 зареєстрована частина квартири АДРЕСА_4 , вартість якої складає 1259350грн., що недостатньо для погашення суми боргу.

Представник Салтівського ВДВС, боржник та інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про день, час та місце проведення судового розгляду, заяв про поважні причини своєї відсутності або про розгляд подання без їх участі до суду не надійшло.

Правом надання відзиву, пояснень боржник та заінтересовані особи не скористались.

Представник стягувача ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд подання без участі стягувача.

Відповідно до ч.2ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги подання такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Салтівському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження №АСВП 72494404 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу на загальну суму 3372022,31грн. До складу виконавчого провадження входять такі виконавчі провадження: - №72441946 із виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000грн., яке відрите 09.08.2023; - №72442086 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 73696,32 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442054 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним м судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами позивача у розмірі 4192 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442031 з виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 45000грн., яке відкрито 09.08.2023; №72442077 з примусового виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 4000 доларів СШа, яке відкрито 17.08.2023; №72441928 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2942,80грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442022 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2653грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442047 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору розмірі 12859,60грн., яке відкрито 17.08.2023.

Такі обставини підтверджено копіями заяв про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2023, виконавчого листа № 643/9357/19 від 02.06.2021, постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2023, виконавчого листа №643/9357/19 від 08.06.2021, постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2023 (а.с.8-30).

Далі, під час здійснення примусового виконання зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

На рахунках боржника грошові кошти відсутні.

Державним виконавцем накладено арешти на все майно боржника в рамках суми боргу та внесена інформація до відповідних реєстрів.

З метою отримання інформації щодо джерел доходів боржника, відкритих останнім рахунків у банківських та інших фінансових установах, зареєстрованого за боржником майна, державним виконавцем направленні відповідні запити.

Так, згідно відповіді Державної податкової служби України інформація щодо джерел отримання доходів ДРФО відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вбачається, що боржник на обліку не перебуває. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відсутні дані про перетину боржником державного кордону.

Згідно відповіді МВС України за боржником зареєстровано ТЗ «MITSUBISHI OUTLANDER», 2015 року випуску, р/н НОМЕР_1 , який реалізовано з публічних торгів за 113343грн.

Згідно акту державного виконавця від 29.09.2023 при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері квартири не відчинили. Боржника не розшукано.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_3 .

Отже, згідно з наявною інформацією, отриманою в ході примусового виконання рішень судів встановлено, що у боржника відсутня кількість майна, належне ОСОБА_2 на праві власності для повного погашення боргів, а частка квартири за вищевказаною адресою, на даний час не визначена.

Між тим, матеріали справи свідчать проте те, що борг не погашено у повному обсязі, відповідно виконання унеможливлюється внаслідок ігнорування боржником вимог державного виконавця та вчиненням ним дій, які спрямовані на ухилення від виконання рішення судів.

Судом встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрована частина квартири АДРЕСА_4 , вартість якої складає 1259350грн., що недостатньо для погашення суми боргу.

Такі обставини підтверджено копіями постанови про арешт майна боржника від 23.08.2023, постанови про арешт майна боржника від 10.05.2023, акту державного виконавця від 19.09.2023, акту державного виконавця від 13.05.2024, акту про проведений електронний аукціон (борги) №612579 від 29.05.2024, рахунків боржника від 08.09.2024, відповіді МВСУ щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів від 12.05.2024, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності н нерухоме майно (а.с.31-40).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця)..

У відповідності до ч. 6 ст. 48 цього Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можна було б звернути стягнення у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд вважає, що державний виконавець надав достатні докази того, що ним вжиті вичерпні заходи щодо розшуку майн боржника, на яке можливо звернути стягнення, однак такого не виявилося. До цього часу судове рішення боржником не виконано.

Далі, у відповідності до ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

При цьому, суд ураховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20), про те, що виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний; водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст.356 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду 15.01.2020 по справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про "Виконавче провадження" передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи те, що натепер боржник є власником частки квартири, але він не оформив за собою цю частку, суд приходить до висновку, що визначення частки майна боржника у спільній усмісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Таким чином, суд визначає, що частка боржника ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , якою він володіє разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , становить 1/4 частки вказаної квартири.

Згідно ч.5 ст.124Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною 2ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Отже, за таких умов та встановлених обставини суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому у суду є правові підстави для визначення частки останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 258-261, 263-265, 443 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Подання державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Мінстрества юстиції Меженського Віктора Валентиновича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки майна боржника, задовольнити.

Визначити, що боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 , у майні, яким ОСОБА_2 володіє спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з метою подальшого звернення стягнення на таке майно боржника для фактичного виконання рішень судів для задоволення вимог стягувача.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя О.О. Сугачова