Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8720/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Онисько С.С., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності.

Згідно позовних вимог просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на три земельні ділянки загальною площею 0,44 га для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Боржавської сільської ради.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження.

За час свого життя батьки заповіт не залишали.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На день смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , та Державний акт на право приватної власності на землю.

Позивач оформив спадщину за законом після смерті батька на частину майна що ввійшло до складу спадщини, у нотаріальному порядку, 13.08.2004 року Державний нотаріус Виноградівської нотаріальної контори видала позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок.

Проте оформити спадщину на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивач не може, оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку після смерті батька віднайти не вдалося .

Спадкоємцем першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті спадкодавця є його діти: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка не заперечує щодо прийняття позивачем спадкового майна.

Інших спадкоємців передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець. Який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї.

Згідно довідки виданої Боржавським старостинським округом Виноградівської міської ради за № 20.1-07/694 від 03.10.2023 року саме позивач, проживав і був зареєстрований на день смерті з ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положеньч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За запитом в архіві Відділу у Виноградівському ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК 016743 від 10.12.2002 року, який підтверджує належність на праві власності спадкодавцю земельних ділянок.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно оформити спадкові права у встановленому порядку не можу, з тим що після смерті віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю не вдалося. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно я, позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує (а.с.23). Відповідач вимоги позову визнає (а.с.26)

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть повторно НОМЕР_1 від 10.04.1997 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 15.10.2001 року (а.с.9).

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлими батьками стверджується свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_3 від 28.10.1961 р. (а.с.7).

Факт родинних відносин між відповідачкою ОСОБА_5 та померлими батьками стверджується свідоцтвом про народження позивачки НОМЕР_4 від 16.08.1952 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_6 НОМЕР_5 від 04.09.1976 р., згідно якого змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 (а.с.12).

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Покійному ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та три земельні ділянки загальною площею 0,44 га для ведення товарного сільського господарського виробництва на території Боржавської сільської ради.

Позивач оформив спадщину за законом після смерті батька на частину майна що ввійшло до складу спадщини, у нотаріальному порядку, 13.08.2004 року Державний нотаріус Виноградівської нотаріальної контори видала позивачу Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок (а.с.16).

Згідно довідки виданої Боржавським старостинським округом Виноградівської міської ради за № 20.1-07/694 від 03.10.2023 року саме позивач, проживав і був зареєстрований на день смерті з ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

За запитом в архіві Відділу у Виноградівському ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК 016743 від 10.12.2002 року, який підтверджує належність на праві власності спадкодавцю земельних ділянок (а.с.17-17 зв.).

Відповідачка претензій до спадкового майна не ставить

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на землю.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положеньч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем по закону першої черги спадкування. Спадщину прийняв. Інші спадкоємці претензій щодо спадкового майна не мають.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області;

- земельну ділянку площею 0,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області;

-земельну ділянку площею 0,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо