Справа № 646/1461/21
№ провадження 2/646/1133/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.09.24 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Сіренко Ю.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Шарашидзе М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Болоховцева Євгенія Олексійовича до Харківської міської ради про визнання права власності,
До Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернулась позивачка ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Болоховцева Є.О. до Харківської міської ради про визнання права власності.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжова В.А. від 10.03.2021 року було відкрито провадження у справі.
29.11.2021 відповідно до розпорядження керівника апарату Червонозаводського суду по справі було призначено повторний автоматизований розподіл між суддями у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку.
13.12.2021 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла в провадження судді Сіренко Ю.Ю.
Указом Президента України №64/2022 в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідними Указами Президента України.
Враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та визначено замість нього Ленінський районний суд м. Полтави.
Розпорядженням Верховного Суду №65 Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області повернуто підсудність до Червонозаводського районного суду м.Харкова, у зв`язку з чим Ленінським районним судом м. Полтави було повернуто до Червонозаводського районного суду м. Харкова вищевказану справу.
В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що у вересні 2001 року громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_3 батько позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - мати позивачки, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , син позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом приватизації житла набули право власності в рівних частках на 3 - кімнатну житлову квартиру загальною площею 65,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Середня ринкова вартість одного квадратного метра в 3 кімнатній квартирі в м. Харкові станом на січень 2021 року склала 21 466,00 грн., а тому 3 - кімнатна житлова квартира загальною площею 65,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 станом на січень 2021 року коштує 1 401 730 (один мільйон чотириста одна тисяча сімсот тридцять) гривень.
Станом на вересень 2001 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були громадянами України.
У червні 2006 р. ОСОБА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 набули громадянства Ізраїля.
Шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був розірваний 23 вересня 2009 року.
Позивачка була єдиною дитиною, народженою у шлюбі між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .
Батьки ОСОБА_4 : батько - ОСОБА_6 , вважається зниклим безвісті з грудня 1943 р., мати - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла в м. Ейлат держави Ізраїль. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про смерть від 08.08.2010 року, виданого Міністерством Внутрішніх справ Держави Ізраїль.
З червня 2006 року по 23 липня 2010 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом мешкали в АДРЕСА_3 . Це підтверджується доданими до позовної заяви документами.
З 23 липня 2010 року була відкрита спадщина ОСОБА_4 і у позивачки виникло право на спадкування.
Як наслідок, позивачка є спадкоємцем 1/4 частини житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ОСОБА_4 .
З урахуванням вищевикладених обставин, позивач позбавлений можливості вирішити питання визнання права власності на спадкове майно, а саме: 1/4 частину житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в позасудовому порядку.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Болоховцева Євгенія Олексійовича до Харківської міської ради про визнання права власності та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився. В матеріалах справи міститься заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в призначені судові засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направленням судових повісток за адресою його реєстрації, а також на відомий суду номер телефона останнього.
Про причини неявки суду не повідомляв, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, відзив на позов не надав, а також не надав доказів оплати нарахованої заборгованості або свій розрахунок на неї.
Враховуючи, що відповідач виходячи з положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно наданих позивачем копій документів встановлено наступне.
Згідно із посвідченням особи № НОМЕР_1 , що видане Міністерством Внутрішніх Справ в м. Ейлат 11.06.2006, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ім`я батька: ОСОБА_10 , ім`я матері: ОСОБА_11 ), місце проживання: АДРЕСА_3 , розлучена, громадянства ізраїльтянка, дівоче прізвище ОСОБА_12 . Діти ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
23.07.2010 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ім`я батька: ОСОБА_10 , ім`я матері: ОСОБА_11 ), померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ейлат, що видане свідоцтвом Міністерства Внутрішніх Справ 08.08.2010.
Згідно із посвідченням особи № НОМЕР_1 , що видане Міністерством Внутрішніх Справ в м. Ейлат 11.06.2006, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ім`я батька: ОСОБА_10 , ім`я матері: ОСОБА_11 ), місце проживання: АДРЕСА_3 , розлучена, громадянства ізраїльтянка, дівоче прізвище ОСОБА_12 . Діти ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до свідоцтва про народження, що видане Палацом новонароджених у м. Харків 07.06.1980, ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Харків, про що зроблено запис за №5799, батьки: мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 .
Крім того, судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2021 за №246727788, відповідно до якого право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 (приватна спільна сумісна власність).
Спадкування в Україні регулюється ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».
В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
З позовної заяви ОСОБА_1 та досліджених документів, не вбачається що остання зверталася до нотаріуса за місцем знаходження нерухомого майна в Україні.
Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».
Слід зазначити, що іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).
За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право».
Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 № 398/1796/20 спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні; подання заяви про прийняття спадщини за законодавством Російської Федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст. 1269 ЦК України; якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця.
Таким чином для прийняття у спадщину нерухомого майна, що належало спадкодавцю, який помер на території іншої країни, спадкоємцю необхідно подати відповідну заяву за місцем знаходження нерухомого майна, тобто в Україні та за законодавством місцезнаходження цього майна, законодавством України.
Суд встановив, що після смерті ОСОБА_1 позивачка, яка є її дочкою, впродовж визначеного законом строку для прийняття спадщини не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом, згідно ст. 1261 ЦК України, за місцем знаходження частини спадкового майна, зокрема квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
При цьому, позивачка посилається на постійне проживання із спадкодавицею, разом з тим, з матеріалів доданих до позовної заяви, зокрема з виписок з акту про громадянський стан, вбачається що ОСОБА_19 змінювали адресу проживання з моменту отримання громадянства в Ізраїлі та до часу смерті її матері, в той час як місце проживання спадкодавиці, згідно наданих документів не змінювалося.
Крім того, суд зауважує, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавицею не може бути підтверджений лише фактом спільної реєстрації за певною адресою.
Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).
Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, позивачка просить визнати права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі частки. При цьому, жодних правовстановлюючих документів на зазначену квартиру не надає. Таким чином не можливо встановити склад спадщини. А за відсутності спадкової справи не можливо встановити коло спадкоємців, що може вплинути на інтереси та права інших осіб, які можуть бути належними відповідачами. З вказаного приводу клопотань та заяв про витребування означеної інформації, від позивача не надходило.
За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог належними та допустимими доказами у справі, а тому в задоволенні позову відмовляє.
Щодо стягнення судового збору з відповідача за позовною заявою суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а у разі відмови на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 355, 357, 368, 370, 372, 1258-1259, 1261-1265 ЦК України, ст. ст. 86, 89, 120, ст.ст. 10, 81, 89, 133, 137, 141, 142, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовні вимог ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Болоховцева Євгенія Олексійовича до Харківської міської ради про визнання права власності - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Представник позивача: адвокат Болоховцев Євгеній Олексійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 793 від 15.04.2011, місцезнаходження за адресою: м. Чугуїв, вул. Харківська, буд. 118, а/с 46.

Відповідач: Харківська міська рада, місцезнаходження за адресою: м. Харків, м-н Конституції, буд. 7, .

Суддя - Ю.Ю. Сіренко