ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7185/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами: №2136580 у розмірі 14 730,00 грн.; №09531-10/2021 у розмірі 5 250,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2136580, відповідно до умов якого товариство надало клієнту суму кредиту у розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором.

13.10.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №09531-10/2021, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором.

13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13012023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №09531-10/2021.

05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05052023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2136580.

Отже, позивач зазначає, що оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до неї, останнє просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за:

- кредитним договором №2136580 у розмірі 14 730,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 5 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 730,00 грн.;

- кредитним договором №09531-10/2021 у розмірі 5 250,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 2 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 3 250,00 грн.

24.06.2024 до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , направлялись ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд даної справи, не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористалась своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.07.2021 між «ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2136580, за умовами якого товариство надало відповідачу суму кредиту у розмірі 5 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 14.08.2021, з процентною ставкою 1.90% в день та застосовується: - в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - в межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативною клієнта, відповідно до п. 4.1. договору; - в межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.2 договору (п.п. 1.3., 1.4., 1.4.1 - 1.4.2.).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає (п. 1.5., п.п. 1.5.1., 1.5.2.): - за стандартною ставкою 24079.41% річних; - за зниженою ставкою 3.71% річних.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору (п. 1.6, п.п. 1.6.1, 1.6.2): - за стандартною ставкою 7 850,00 грн.; - за зниженою ставкою 5 015,00 грн.

13.08.2021 між «ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору №2136580, за умовами якого сторони погодили: - продовжити строк користування кредитом на 30 днів, тобто до 13.09.2021. Процентна ставка за кожен день користування кредитом- 1.90%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 24079.41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7 850,00 грн., залишились незмінними.

12.09.2021 між «ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору №2136580, за умовами якого сторони погодили: - продовжити строк користування кредитом на 30 днів, тобто до 13.10.2021. Процентна ставка за кожен день користування кредитом- 1.90%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 24079.41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7 850,00 грн., залишились незмінними.

14.10.2021 між «ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору №2136580, за умовами якого сторони погодили: - продовжити строк користування кредитом на 30 днів, тобто до 14.11.2021. Процентна ставка за кожен день користування кредитом- 1.90%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 24079.41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7 850,00 грн., залишились незмінними.

Отже, наведе вище свідчить про те, що відповідач неодноразово ініціювала пролонгацію кредиту з власної ініціативи, що було передбачено умовами кредитного договору №2136580, зокрема у розділі 4.

05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №05052023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2136580, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023.

Станом на 30.04.2024, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2136580 від 15.07.2021, становить 14 730,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 5 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 730,00 грн.

13.10.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №09531-10/2021, за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 2 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 11.11.2021, з процентною ставкою 182.5% річних від суми кредиту в розрахунку 0.50% на добу.

17.11.2021 між «ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №3 до договору про надання фінансового кредиту №09531-10/2021 від 13.10.2021, за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 7 днів, тобто до 23.11.2021. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 2 600,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума кредиту; 600,00 грн. - сума відсотків за користування кредитом.

09.12.2021 між «ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №3 до договору про надання фінансового кредиту №09531-10/2021 від 13.10.2021, за умовами якої сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання за договором на 60 днів, тобто до 06.02.2022. Будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 3 350,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума кредиту; 1 350,00 грн. - сума відсотків за користування кредитом.

13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13012023, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №09531-10/2021, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023.

Станом на 30.04.2024, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №09531-10/2021 від 13.10.2021, становить 5 250,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 2 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 3 250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК україни) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (стст. 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №2136580 від 15.07.2021 підписувався між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або мобільний додаток. При цьому, ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Варто зазначити, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля до особистого кабінету, кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.

Кредитний договір №09531-10/2021 від 13.10.2021 підписувався між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвеструм» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», зокрема електронний підпис товариства в особі директора Крутька М.О «ZEС789», електронний підпис клієнта «3526».

Отже, вищевказані кредитні договори було укладено та оформлено в електронній формі з використанням електронного підпису.

За нормами чч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як було зазначено вище, у відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконувала, у зв`язку із чим за нею утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 614, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором №2136580 від 15.07.2021 у розмірі 14 730,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 5 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 9 730,00 грн.; заборгованість за кредитним договором №09531-10/2021 від 13.10.2021 у розмірі 5 250,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 2 000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 3 250,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складання повного тексту рішення - 23.09.2024.