Провадження № 2/161/3305/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку цивільну справу № 161/10768/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по комунальні платежі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь вартості сплачених комунальних послуг в розмірі 31 966,05 гривень та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві.

20 серпня 2024 року позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та новий примірник позовної заяви, з іншим суб`єктним складом, а саме додатково зазначені відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Судом не приймаються до уваги вказані заяви, оскільки судом позивачу було чітко роз`яснено щодо необхідності залучення до участі в справі в якості співвідповідачів всіх повнолітніх осіб, які спільно проживають в житловому будинку АДРЕСА_1 . Однак, відповідного клопотання позивач не заявив.

Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав у ньому викладених. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона готова сплачувати свою частину вартості комунальних платежів, відповідно до обсягу їх споживання.

Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами по справі, проживають проживають в житловому будинку АДРЕСА_1 та є споживачами комунальних послуг за вказаною адресою. Крім них, у вказаному житловому будинку проживають їх спільні повнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Як вбачається із змісту позовної заяви, що за період з 01 липня 2021 року по 06 лютого 2024 року позивачем ОСОБА_1 оплачувалась вартість наданих комунальних послуг з водопостачання, за спожиту електроенергію, управління побутовими відходами та придбано дрова для опалення, а всього на загальну суму 63 932,10 гривень.

Відповідно до пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 із відповідними змінами, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Однак, позивачем ОСОБА_1 не доведено суду обсяг спожитої електроенергії кожним із мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 , виходячи із потужності побутового електричного обладнання кожного мешканця будинку, не доведено суду площу, якої користується кожен мешканець будинку, з метою визначення їх витрат на опалення.

А також у визначеному ЦПК України порядку не залучено до участі в розгляді справи інших мешканців будинку - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, внаслідок допущеної процесуальної бездіяльності позивача, суд повністю позбавлений можливості визначити обсяг коштів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в порядку компенсації частини сплаченої позивачем вартості комунальних послуг.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 319, 322, 544 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу по комунальні платежі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному об`ємі

складено 04 жовтня 2024 року.

Суддя В.В. Ковтуненко