ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/22/24 Номер провадження 22-ц/814/2024/24Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про визнання договору про надання кредиту неукладеним та недійсним , -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у якому просив визнати договір про надання кредиту неукладеним та недійсним.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 повернуто його позовну заяву , оскільки ним не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху , не сплачено судовий .

Вказана ухвала суду мотивована тим, що в зустрічній позовній заяві відсутнє обґрунтування позовних вимог у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не зазначено, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 цього Закону , оскільки позивач посилається на те, що договір кредиту між сторонами не укладався.

Крім того, позивачем не надано документу про сплату судового збору, а підстави вважати його звільненим від сплати судового збору згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

На підставі викладеного, посилаючись на ч.3 ст. 185 ЦПК України суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява має бути визнана неподаною і повернута заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, предметом якої є захист прав ОСОБА_1 , як споживача. Оскільки згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, а зустрічна позовна заява містить належне обґрунтування порушень прав ОСОБА_1 , як споживача, тому вважає що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню як така, що порушує його право на судовий захист.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ЦПК України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позову строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Частинами 1,2 ст. 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175і177цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185цього Кодексу.

Статтею 175 ЦПК України визначено перелік вимог до позовної заяви. Так, згідно частини першої цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. (п.4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України)

Згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. (ч.4 ст. 175 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Бізнес Позика» ОСОБА_1 в обґрунтування підстав позову посилався на порушення його прав, як споживача фінансових послуг , у зв`язку з чим вважав себе звільненим від сплати судового збору.

Постановляючи ухвалу від 27 лютого 2024 року про визнання зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та її повернення суд першої інстанції керувався нормами ст. 185 ЦПК України і виходив з того, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху від 09.02.2024, а саме не обґрунтував своє право на звільнення судового збору та не надав документу про його сплату.

Однак з цими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала постановлена за наслідками вирішення питання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес Позика» , предметом якої є вимоги про визнання договору про надання кредиту неукладеним та недійсним , як таких, що порушують його права як споживача.

Правові засади справляння судового збору,платників,об`єкти та розміри ставок судового збору,порядок сплати,звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте вказана стаття не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування інших законів, в тому числі Закону України «Про захист прав споживачів»,при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Статтею 1-1 цього Закону визначено, що він регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. (п.22 ч.1 ст.1 Закону)

Враховуючи, що предметом зустрічного позову є правомірність дій ТОВ «Бізнес Позика» щодо нарахування заборгованості, вчинених щодо ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг , тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційний суд звертає увагу, що саме позивач визначає, з яких підстав звертається за захистом свого порушеного права. З`ясування обставин щодо правомірності дій відповідача, а також наявності порушених права позивача, як споживача, є предметом розгляду даної справи по суті. Необґрунтованість або безпідставність заявлених вимог в межах захисту прав за Законом України «Про захист прав споживачів» є підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не відмови у прийнятті його до розгляду.

Суд першої інстанції не застосував зазначені положення законодавства, у зв`язку з чим безпідставно дійшов висновку про наявність у позивача за зустрічним позовом обов`язку по сплаті судового збору.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про повернення ОСОБА_1 поданого ним зустрічного позову, не встановивши обставин, з якими закон пов`язує його обов`язкове повернення.

У відповідності до п. 1,4 ч.1статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направлення матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Керуючись ч.1ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про визнання договору про надання кредиту неукладеним та недійсним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов