ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Харків

Справа № 639/529/24

Провадження № 22-ц/818/3148/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді Маміної О.В.,

суддів - Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участі секретаря Сізонової О.О.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Харківська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року, постановлене суддею Марченком В.В.

у с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 402 грн. 97 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що предметом спору в даній справі є домоволодіння АДРЕСА_1 право власності, на який визнано за позивачем, таким чином порушино норми матеріального і процесуального права.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначав, що не мав можливості звернутися до нотаріуса у визначений законом строк, через те, що не є спадкоємцем першої черги. Після знаходження заповіту, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини проте йому було відмовлено через пропуск 6 місячного строку. Позивач всупереч вимог закону, позивач замість звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку, вирішив подати позов про визнання права власності. Наголошує, що зазначене є порушенням процедури визначеної законом. Також просить скасувати рішення в частині судових витрат.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що у позивача були наявні причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для прийняття спадщини. Суд вважав за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Судова колегія вважає, що такі висновки не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є бабусею позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 07.08.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу в Харківській області Чижовою Наталією Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за № 2782, за яким заповіла у рівних частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що її буде належати та на що вона законом матиме право (в тому числі заощадження на ощад. книжці - рахунок № НОМЕР_1 ).

Даних про те, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

10 травня 2023 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Одрінської О.В. від 10.05.2023 року ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустив, встановлений законом, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

З копії спадкової справи № 265П/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається, що спадкова справа № 265П/2023 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , була розпочата 10.05.2023 року за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10.05.2023 року постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Одрінської О.В. було відмовлено ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустив, встановлений законом, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Заяви про прийняття, відмову від спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно відомостей зі Спадкового реєстру інформація щодо наявності спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 наголошував, що про наявність заповіту йому було невідомо. Після знаходження заповіту він невідкладено звернувся до нотаріальної контори проте отримав відмову через пропуск строку, просив суд визнати за ним право власності на будинок.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

У позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі за заповітом.

З матеріалів справи убачається, що бабуся позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач із заявою про прийняття спадщини звернувся 10.05.2023 року, тобто після спливу встановленого законом строку.

Таким чином, ОСОБА_1 не є таким, що у встановлений законом строк та спосіб прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2 .

З вимогами про надання додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 не звертався.

Визнаючи за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування, суд виходив із наявності поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що не входить до предмета доказування у даній справі.

Натомість такі висновки суду не відповідають вимогам закону. Як зазначено вище, законом передбачено право спадкоємця прийняти або неприйняти спадщину. При цьому спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час його смерті має подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому закон (ст. 1272 ЦК України) надає право тому із спадкоємців, хто своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, звернутися до суду із позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином обов`язковою умовою для визнання права на спадкове майно є прийняття спадкоємцем спадщини. І законом не передбачено іншого порядку її прийняття, ніж встановлений ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи позивач ОСОБА_1 не проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, подав заяву про прийняття спадщини після спливу встановленого законом 6 місячного строку.

Із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 не звертався.

Таким чином спадщину після смерті бабусі ОСОБА_1 не прийняв.

Вирішення питання про визнання права на спадкове майно, без вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є передчасним.

Тому рішення суду у зазначеній частині підлягає скасуванню, з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивачем з зустрічним позовом не надано.

Доводи щодо неможливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі, не спростовують висновку суду про відсутність доказів прийняття спадщини після смерті бабусі .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, та апеляційної інстанції підлягають перерозподілу.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 9603,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 9603,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Маміна

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2024 року.