ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1260/24 Провадження 2/636/1103/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корнєв О.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх доходів позивача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з позивачем перебували у шлюбі який на даний час рішенням суду розірвано, від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити, посилаюсь на те, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем по справі. Він як батько, сплачував аліменти на дитину за домовленістю в розмірі 2000 грн, доки не став інвалідом другої групи за загальним захворюванням, отримав пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 з 14.07.2021 р., з 02.05.2023 р. у мене третя група інвалідності- пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 . З 30.12.2020 р. по 19.01.2021р знаходився в КНП МКЛ №7 м. Харкова з діагнозом: ішемічний інсульт у вертебро - базилярному басейні з правобічною гемігіпестезією, мозочково- атактичним та бульбарним синдромами, гіпертонічна хвороба 3 ступеня. 16.02.2021 р. проведена ангіографія коронарних сосудів -оклюзія сегменту V4 лівої хребтової артерії та одномоментно проведено оперативне втручання - стентування оклюзії сегменту V4 лівої хребтової артерії. За станом здоров`я він не може працювати, розмір його пенсії складає 2725,00 гривень. Єдине джерело його існування - пенсія за інвалідністю, розмір якої є недостатнім для задоволення мінімальних життєвих потреб та придбання ліків. Після отримання хвороби з діагнозом - наслідки ішемічного інсульту, який супроводжується ураженням центральної нервової системи та периферичної нервової системи, стенотичне ураження лівої хребтової артерії, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в ВББ , інфаркта лівої ніжки мозочку відповідач потребує постійного лікування та вживання ліків, крім того необхідно харчуватись за спеціальною дієтою для судин. Все це він сплачує самотужки, тому матеріальне становище є вкрай важким. Проживає разом із своєю матір`ю пенсіонеркою, вона отримує субсидію, однак їм самим важко утримувати будинок, але за можливості сплачує аліменти у розмірі 1000,00 гривень на місяць, крім того його син приїздить до нього на канікулах та вихідних днях.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корнєв О.В., надав відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити, вказував, що позивачка заперечує щодо доводів відповідача, а саме, відповідач ніколи не давав грошей на утримання їх неповнолітнього сина. Доводи відповідача про те, нібито він надавав щомісяця 1000,00 гривень в якості аліментів сину не відповідають дійсності. Насправді відповідач давав декілька разів їх сину незначні грошові суми у якості подарунків на новий рік і день народження. Позивачці жодного разу на утримання сина гроші не надавав, позивачка стверджує, що відповідач неофіційно працює у свого двоюрідного брата в магазині взуття, що розташований навпроти його будинку (напроти будинку АДРЕСА_1 ). позивачка стверджує, що цього літа син вперше поїхав на літніх канікулах до відповідача в гості на півтора місяці. До цього дитина їздила до відповідача в гості приблизно раз в два місяці, на добу. Відповідач при виникненні питання щодо реєстрації місця проживання їх дитини, сказав, що цим повинна займатися мати самостійно, це її проблема. Позивачка зареєструвала місце проживання себе та дитини як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , де вона з дитиною і проживають.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корнєв О.В., надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, вказав, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 500,00 гривень, щомісяця, просив врахувати стан його здоров`я.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.01.2010 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки № 6329-/17995 від 02.11.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , законним представником вказана ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14.09.2022 ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища, чоловіку « ОСОБА_6 », дружині « ОСОБА_6 ».

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

На підставі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 та ст. 183 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, сторонами не заперечується факт, що дитина на канікулах проводить час із батьком, суд приймає до уваги, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ-групи, має на утриманні мати пенсійного віку.

Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дитини, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст. 84 СК України є підстава для стягнення аліментів.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, його стан здоров`я, відсутність відомостей про доходи станом на день розгляду справи та про наявність у нього інших осіб, на яких він сплачує аліменти, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів, суд вважає недоцільним.

При винесені рішення, суд враховує рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а також, те що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач, при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, тому, у порядку ст. 141 ЦПК України, суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10-11, 76-80, 133, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя