Справа № 203/4495/24
Провадження № 2/0203/1730/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

04 вересня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що про вчинення виконавчого напису позивачка дізналась лише після отримання постанови приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, пред`явлена до стягнення заборгованість в розмірі 28 303,91 грн., яка стягується з неї, не є безспірною заборгованістю, позивачка не визнає заборгованість в такому розмірі, також виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому договорі. За цих обставин позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10040, вчинений 03 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», заборгованості, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.1-4)

Одночасно з позовною заявою позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Заява мотивована тим, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з позивачки коштів. У разі невжиття заходів забезпечення позову відбудеться стягнення коштів за відсутності гарантій їх повернення при задоволенні позову, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. (а.с.19-20) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року заяву позивачки про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 10040, вчиненого 03 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з позивачки коштів на користь відповідача. (а.с.29-30)

Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису, оскільки позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Селидівського міського суду Донецької області, а Рішенням Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з 02.09.2024 року.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2024 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.31-32), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Н.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. (а.с.31-32), також було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, витребувано від АТ «ПУМБ» відомості про грошові кошти, які були утримані в процесі виконання виконавчого напису, вчиненого 03 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 10040, в межах виконавчого провадження № 59164175. (а.с.31-32)

05 вересня 2024 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, в яких зазначено, що відповідач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, не заперечує проти стягнення з нього 50% від суми судового збору, сплаченого позивачкою. (а.с.36-40)

02 жовтня 2024 року було проведено розгляд справи по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяви зазначила про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позовних вимог зазначив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Треті особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх адреси судових повісток, про причини неявки не повідомили.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку).

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З матеріалів справи встановлено, що 05 листопада 2013 року між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № GP 5353868 від 05 листопада 2013 року. Вказаний договір було укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

29 листопада 2017 року ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 .

На підставі вищевказаного кредитного договору № GP 5353868 від 05 листопада 2013 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 03 травня 2019 року вчинено виконавчий напис № 10040 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», заборгованості в розмірі 28 303 грн. 91 коп.

Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчиненого на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат».

Відповідно, виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав його вчинення, у зв`язку з чим такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи подачу відповідачем до початку розгляду справи по суті заяви про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд при-ходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом, в розмірі 726 грн. 73 коп., що становить 50% від сплаченого судового збору, а також повернення позивачці з державного бюджету решти сплаченого судового збору в розмірі 50%, тобто в розмірі 726 грн. 73 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.3, 4, 11-13, 81, 141, 142, 209, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 10040, вчинений 03 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) коштів в розмірі 28 303 (двадцять вісім тисяч триста три) гривні 91 копійка.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 73 копійки.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 73 копійки, який перераховано згідно квитанції № 9668-0061-1622-1968 від 03 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Суддя С.В. Єдаменко