Провадження №2/592/2189/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Титаренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ляскевич М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить суд позбавити ОСОБА_3 (далі - відповідач) батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб 18 липня 2014 року. Від цього шлюбу позивачка народила дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.05.2021 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Також цим рішенням суд ухвалив стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2500,00 гривень щомісячно на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 26.03.2021. Станом на 01.06.2024 заборгованість по аліментам складає 95403,20 грн. Тобто, відповідач жодного разу не сплатив аліменти на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_5 . Окрім того, з того моменту, а саме - з осені 2020 року, коли позивачка із відповідачем стали проживати окремо, останній про свого малолітнього сина ОСОБА_5 жодного разу не цікавився, не телефонував йому та взагалі не цікавився ані його здоров`ям та розвитком, ані його вихованням. Дитина проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_6 не відвідує свого сина, не телефонує йому, не приймає участі у його вихованні, він взагалі не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти та взагалі не цікавиться подальшою долею дитини. Син ОСОБА_5 взагалі не згадує його, не знає його як батька, не відчуває до нього родинних почуттів і не вважає його своїм батьком.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі.

Ухвалою від 26.07.2024 суд відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче судове засідання.

27.08.2024 ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 18 липня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 07 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 (а.с. 15).

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.05.2021 шлюб, зареєстрований 18.07.2014 у виконкомі Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 07 - розірвано. Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 аліменти розмірі 2500 грн щомісячно на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 26.03.2021 та сплачувати його матері - ОСОБА_1 (а.с. 16-18).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.06.2024 заборгованість по аліментам згідно з виконавчим листом № 592/3494/21 від 15.05.2021, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн, щомісячно до його повноліття і аліменти сплачувати матері дитини - ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 26.03.2021, складає 95403,20 грн. Відповідач не сплачував аліменти на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с. 19-20).

З відповіді на адвокатський запит, підписаної в.о. директора СПШ № 14 СМР від 12.07.2024 № 01-54/147, вбачається, що приводила до садочка та забирала з групи ОСОБА_4 його мама, батьківські збори та інші свята відвідувала мама хлопчика (а.с. 21).

ОСОБА_7 навчається в Сумському ЗЗСО № 13 СМР з 01 вересня 2021 року. Оформленням документів дитини для вступу у навчальний заклад займалася мати - ОСОБА_1 . Про відвідування школи дитиною піклується мати. Батьківські збори та інші заходи для батьків відвідує мати, що підтверджується листом Сумського ЗЗСО № 13 СМР, підписаним директором школи та класним керівником 4-Б класу від 11.07.2024 № 155 (а.с. 22).

Відповідно до довідки від 08.04.2024 № 113 Сумського ЗЗСО № 13 СМР, виданої ОСОБА_4 , останній дійсно навчається в Сумському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 13 Сумської міської ради з 31.08.2021, був учнем 3-Б класу. Навчання здійснюється за змішаною формою (а.с. 23).

Також, позивач ОСОБА_1 , як законний представник малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала декларацію з лікарем загальної практики, сімейним лікарем ТОВ «Медичний центр «Міра» - Хрін Н.В . З моменту підписання декларації пацієнта, ОСОБА_4 , приводить на прийом і вакцинує мама - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 виконуються всі рекомендації щодо піклування про здоров`я дитини, надані сімейним лікарем. Всі призначення робляться лікарем у присутності матері пацієнта та доводяться до її відома, що вбачається з відповіді на запит, підписаної директором ТОВ « Сумський обласний центр алергології та еферентних методів лікування «Міра» (а.с. 24).

Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надало Висновок про позбавлення банківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10.09.2024 № 1369/27.1-26, згідно з яким ОСОБА_9 бачив свого сина ОСОБА_5 більше двох років тому. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, не допомагає утримувати сина матеріально, злісно ухиляється від сплати аліментів. Також відповідно до цього висновку з малолітнім ОСОБА_5 була проведена розмова, пічас якої останній впевнено повідомив, що майже два роки з батьком не спілкувався, він не телефонував йому, не вітав з Днем народження та іншими святами, не дарував подарунків. Зі слів ОСОБА_5 , папа на нього підвищував голос та часто сварився з мамою. Він погоджується з тим, щоб ОСОБА_3 позбавили батьківських прав. З огляду на зазначене, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є рідною сестрою позивачки та хрещена мати ОСОБА_4 , спілкується з ОСОБА_1 досить тісно. Дитина спочатку була прив`язана до батька, потім батько почав вживати наркотичні засоби і дитина більше не хоче з ним спілкуватися. Відповідача не бачила десь вже 4 роки. Дитина батька боїться, боїться, що батько його знайде. Підтвердила, що вихованням дитини займається тільки ОСОБА_1 , батько не бере участі у вихованні, жодним чином про здоров`я дитини не піклується, аліменти не сплачує, добровільно грошову допомогу не надає, зі святами не вітає.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що позивач є її двоюрідною сестрою. Вона з ОСОБА_1 часто спілкується та зустрічаються на прогулянках з дітьми. Протягом останнього року про ОСОБА_3 ні від позивачки, ні від дітей нічого не чула, про свого батька дитина взагалі не згадує.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона є знайомою з ОСОБА_1 та мають дружні відносини з середини 2022 року. Їй відомо, що ОСОБА_1 дітей виховує, забезпечує самостійно. Вдома завжди чисто, діти гарно одягнені. За весь період спілкування чоловіка жодного разу не бачила. Сама дитина про батька не згадує, всі розмови тільки про маму, яка все для нього робить.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді в судовому засіданні обставин справи у їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

П. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам малолітньої дитини, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для життя і здоров`я малолітнього ОСОБА_5 , не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти.

З огляду на встановлені факти, надані та досліджені судом докази, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_3 слід застосувати крайній захід впливу - позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34743343.

Суддя В.В. Титаренко