ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1693/23 Номер провадження 22-ц/814/2497/24Головуючий у 1-й інстанції Комарова Д.Ю. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Браташ Юрій Павлович,

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року (повний текст рішення складено 03 квітня 2024 року)

та на додаткове рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року (повний текст судового рішення складено 22 квітня 2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в сумі 147551,38 грн в порядку відшкодування шкоди, завданої в наслідок знищення з вини ОСОБА_2 1/2 частки спільного майна, а саме автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , припинити право власності ОСОБА_1 на частку автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 23 лютого 1996 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_2 , який було розірвано 29 жовтня 2019 року.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 вересня 2021 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину за кожним автомобіля марки Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , який внаслідок ДТП, яка сталась 23 грудня 2019 року з вини відповідача, отримав механічні пошкодження, висновок автотоварознавчого дослідження №28-20 від 11 березня 2020 року вказує на економічну недоцільність відновлювального ремонту, а отже автомобіль вважається фізично знищеним.

Позивач наголошує, що вона звернулася до суду як власник частини автомобіля з позовом про відшкодування шкоди, завданої її майну внаслідок винних дій ОСОБА_2 , просить також стягнути індекс інфляції з моменту проведення оцінки автомобіля до моменту подання позовної заяви.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частки автомобіля марки Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 96480 грн.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частки автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 965 грн.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

26 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Браташа Ю.П. звернувся до місцевого суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 19000 грн.

Короткий зміст додаткового рішення

Додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Браташа Ю.П. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5850 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішеннями Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року та 10 квітня 2024 року не погодилася позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Браташ Ю.П. та оскаржила їх в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Браташ Ю.П. просила суд: змінити рішення Комсомольського районного суду Полтавської області від 21 березня 2024 року в мотивувальній частині рішення та в частині збільшення розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/2 частки автомобіля марки Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , з 96480 грн на 147551,38 грн а іншій частині рішення залишити без змін; змінити додаткове рішення Комсомольського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року в частині збільшення розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 5850 грн на 19000 грн, а в іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційні скарги

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що застосування індексу інфляції для розрахунку вартості автомобіля є безпідставними.

Крім того вказано, що позивач звернувся до суду саме з позовом про стягнення матеріальної шкоди в порядку відшкодування шкоди завданої внаслідок знищення з вини ОСОБА_2 1/2 частки спільного майна але суд першої інстанції фактично визнав такі вимоги розподілом спільного часткового майна, що вказує про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушенням судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги на додаткове рішення місцевого суду вказано, що судом безпідставно не враховано фактичний обсяг виконаних адвокатом робіт та час, який було витрачено на надання правничої допомоги клієнту.

Зазначає, що перелік наданих адвокатом послуг не заперечувала позивач, відповідно судом безпідставно зазначено, що витрати на правничу допомогу в даній справі становлять 9000 грн, а підлягають до стягнення 5850 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Вказано, що ОСОБА_1 було понесені витрати за надання послуг професійної правничої допомоги в розмірі 19000 грн, які підлягають відшкодуванню.

Щодо відзиву на апеляційні скарги

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

В судовому засідання в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Браташ Ю.П. апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній наведених.

Інші учасники процесу будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляд у справі в судове засідання не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Щодо меж перегляду рішення суду першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги стосуються виключно незгоди з розміром стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/2 частки автомобіля марки Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , в частині збільшення з 96480 грн на 147551,38 грн та збільшення розміру стягнення витрат на правничу допомогу до 19000 грн, тому рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року та додаткове рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року в іншій частині не переглядається.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржено, а тому відсутні підстави для його перегляду щодо законності та обґрунтованості відносно особи, яка його не оскаржила.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що між сторонами 23 лютого 1996 року був укладений шлюб, який 29 жовтня 2019 року було розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 .

У результаті ДТП, яка сталась 23 грудня 2019 року, автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року по справі №534/1867/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 124 КУпАП. Саме внаслідок вчинення зазначеного правопорушення автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Висновком експертного дослідження № 28-20, складеного 11 березня 2020 року ринкова вартість автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент до ДТП складала 192960 грн, на момент після ДТП складає 48717,64 грн (а.с.16-35).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 28*/2020 від 23 грудня 2019 року вартість ремонту автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 становить 301863,78 грн (а.с.36-39).

Розмір вартості автомобіля до ДТП та після ДТП, встановлений висновком експертного дослідження №28-20, сторонами не оспорювався.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 вересня 2021 року в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину автомобіля за кожним (а.с.8-14).

Згідно описової частини зазначеного рішення суду транспортний засіб залишився у фактичному користуванні ОСОБА_2 , через пошкодження автомобіля внаслідок ДТП його вартість була зменшена, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважала за необхідне залишити його у власності ОСОБА_2 . Виходячи з принципу рівності часток подружжя, суд поділив спільне сумісне майно, у тому числі автомобіль, по 1/2 кожному.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області про поділ майна подружжя набрало законної сили 18 січня 2022 року.

Позиція апеляційного суду

Щодо стягнення на підставі статті 625 ЦК України

Згідно з частинами четвертою та шостою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 вересня 2021 року суд здійснив поділ спільного майна подружжя в ідеальних частках. Проте порядок користування зазначеним майном, або грошової чи іншої матеріальної компенсації одним із співвласників іншому рішенням встановлено не було.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, з урахуванням висновку експертизи № 28-20 від 11 березня 2020 року, який не оспорювався сторонами справи, що при визначення вартості компенсації необхідно брати до уваги вартість автомобіля до моменту пошкодження, відповідно вартість компенсації визначено правильно.

Корім того, суд першої інстанції правильно заначив, що між сторонами відсутні правовідносини зобов`язального характеру, оскільки стягнення матеріальної шкоди проводиться за автомобіль, який був спільним майном подружжя, та розділений рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 вересня 2021 року, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції відповідно підстав для застосування індексу інфляції для розрахунку вартості автомобіля також не вбачається.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Отже, відповідальність за частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з вини боржника у даних правовідносинах.

Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з відповідача коштів настав строк для виконання грошового зобов`язання.

При цьому, позивач не надав доказів, що вартість 1/2 частини автомобіля на час ухваленні рішення суду першої інстанції збільшилась.

Щодо витрат на правничу допомогу

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша та третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19.

Із змісту частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27червня 2018 року у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №775/9215/15ц).Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Звертаючись із заявою до місцевого суду про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, адвокатом Браташем Ю.П. від імені АО «БІендЕМ Партнерз» визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19000 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що професійна правнича допомога в даній справі полягала у двох блоках послуг, а саме: послуг з професійної правничої допомоги та представництва інтересів клієнта в суді.

Виходячи зі змісту звіту про надання професійної правничої допомоги, адвокатським об`єднанням було надано послуг на загальну суму 10000 грн та витрачено 10 годин часу. Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вартість однієї години витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги складає 1000 грн, з даним розрахунком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що деякі з перелічених у звіті послуг не відповідають критеріям реальності, виходячи з їх дійсності та необхідності, та критерію розумності їх розміру, виходячи з обставин цієї справи.

Беручи до уваги неспівмірність суми гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних, кількістю засідань, а також частковістю задоволення поданої позовної заяви, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду щодо часткового задоволення поданої заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на професійну правничу допомогу у розмірі 5850 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з даним висновком, а підстав для перерозподілу судових витрат на правничу допомогу матеріалами справи не містять а під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Браташ Ю.П., слід залишити без задоволення, а рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року та додаткове рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Браташ Юрій Павлович, залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий: В. П. Пікуль

Судді: Т.В. Одринська

О.О. Панченко