Справа №511/3707/23
Провадження №2/521/2461/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому первісно просила визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль KIA CEE D, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (WIN) НОМЕР_2 , а після зміни предмета позову просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 205950 грн.

Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2018 року. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду сторони проживають окремо, дочка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. В шлюбі сторони придбали автомобіль марки KIA CEE D рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (WIN) НОМЕР_2 . Реєстрація вищевказаного автомобіля була проведена 01.08.2020 року на ім`я відповідача, ОСОБА_2 . 25 листопада 2023 року спірний автомобіль було відчужено відповідачем ОСОБА_4 без відома та згоди позивача. Оцінка спірного автомобіля становить 205 950 грн.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 стверджує, що автомобіль був придбаний за її власні кошти, які позивач отримала від своєї матері після продажу останньою земельної ділянки та житлового будинку. Під час перебування у шлюбі відповідач не мав грошових коштів, які б дозволяли придбати будь-яке нерухоме або рухоме майно. Всі матеріальні питання вирішувалися завдяки матеріальній допомозі батьків ОСОБА_1 . Отже, на думку позивача, автомобіль КІА СЕЕ D, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (WIN) НОМЕР_2 придбаний хоча і в період шлюбу з відповідачем, але за особисті кошти позивача, а тому є її особистою приватною власністю, а тому з відповідача необхідно стягнути повну вартість автомобіля, яка становить 205 950 грн.

29 березня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які обґрунтовані тим, що факт продажу матір`ю позивача житлового будинку та земельної ділянки не свідчать про те, що саме на ці грошові кошти придбано спірний автомобіль за відсутністю будь-яких доказів на підтвердження цих обставин. Крім того, доводи позивача щодо отримання грошових коштів від матері на придбання спірного автомобілю не мають правового значення, оскільки отримання коштів від матері не є коштами, що безспірно належать особисто позивачу ОСОБА_1 , а є спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що за період шлюбу він постійно працював, зокрема, у період придбання автомобілю, відповідно до наказу директора ТзОВ «Сандора» № 123-к від 20.03.2020 року з 23.03.2020 року був прийнятий на посаду агента торгівельного виконуючого обов`язки касира. Відповідно до довідки за формою ОК-7 Пенсійного Фонду України загальний дохід за звітний 2020 рік ( у якому було придбано автомобіль) становив 170 132,22 грн. Таким чином, доводи позивача стосовно відсутності у ОСОБА_2 грошових коштів на придбання автомобілю не відповідають дійсності.

У відкритому судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач зазначила, що грошові кошти на придбання спірного автомобіля були позичені нею у її батьків, та подружжя поступово гроші повертало, однак після настання фінансових труднощів гроші віддаватись перестали і досі не повернуті в повному обсязі.

У відкритому судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що спірний автомобіль був придбаний на суму, еквівалентну 6 000 доларів США на гроші, отримані від продажу автомобіля марки Mazda, який наданий відповідачу його матір`ю, та позичені грошові кошти у батьків позивача, половину яких відповідачем повернуто.

Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини.

18 серпня 2018 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 , виданого 18 серпня 2018 року, актовий запис № 1565 (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , виданого 25 травня 2021 року, актовий запис № 674 (а. с. 6).

За час перебування у шлюбі, 27 липня 2020 року сторонами було придбано автомобіль марки KIA CEE D, рік випуску 2007, ідентифікаційний номер ( НОМЕР_5 . Договір купівлі-продажу автомобіля укладено на ім`я відповідача, ОСОБА_2 (а. с. 8).

23 серпня 2023 року вказаний автомобіль було відчужено ОСОБА_2 без згоди позивача на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу ОСОБА_4 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 23.08.2023 року (а. с. 110).

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 провадження № 61-3703св19.

За приписами п. 3) ч. 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 під час розгляду справи вказала про те, що спірний автомобіль було придбано нею за кошти, які були надані її батьками в борг, який досі повністю не повернуто, в той час, як відповідач на час перебування у шлюбі не працював та своїх особистих доходів не мав, в зв`язку із чим вважає, що на спірний автомобіль розповсюджується режим особистої приватної власності з подальшим стягненням з відповідача повної вартості автомобіля.

Так, судом встановлено, та визнано сторонами в судовому засіданні що дійсно, ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_1 передала позивачу грошові кошти в розмірі 3 326 доларів США на придбання спірного автомобіля.

Разом із цим, в судовому засіданні встановлено, що вказані грошові кошти були отримані ОСОБА_1 зі згоди її чоловіка ОСОБА_2 та поверталися ОСОБА_5 подружжям сумісно.

За приписами ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 на момент придбання спірного автомобіля не мав власних доходів спростовуються наданими відповідачем відомостями із Пенсійного фонду України за зазначений період (а. с. 88-90).

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу на те, що для того, щоб вважати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя гроші, отримані на підставі договору, укладеного одним із подружжя, необхідно визначитись із тим, чи було укладено договір саме в інтересах сім`ї. Задля цього, повинно мати місце наявність таких обставин: 1) укладення договору одним із подружжя; 2) зазначення в договорі про його укладення в інтересах сім`ї; 3) наявність згоди на укладення договору іншого із подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Судом встановлено, що надані ОСОБА_5 грошові кошти мають характер позики, так як надані були на умовах їх повернення та для придбання автомобіля, право власності на який було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , який і користувався ним, будучи у шлюбі з ОСОБА_1 .

При таких обставинах, суд вважає, що ОСОБА_1 в ході розгляду справи не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на спірний автомобіль, набутий ними в період шлюбу, а тому вказане спірне майно підлягає поділу, в порядку ст. ст. 69-70 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їх на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За приписами ч. 1 ст. 70 СК України у розподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Матеріали справи містять звіт про незалежну оцінку KIA CEE D рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (WIN) НОМЕР_2 , відповідно до якого ринкова вартість оцінюваного КТЗ на дату оцінки становить 205 950,00 грн. (а. с. 25-28).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 спірний автомобіль, який був об`єктом права спільної сумісної власності було відчужено на користь третьої особи без згоди ОСОБА_1 , суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача половину ринкової вартості спірного автомобіля, що дорівнює 102 975 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2059,50 грн., що підтверджується відповідними платіжним дорученнями ( а. с. 36), та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. (а. с. 56).

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено на 50 відсотків, стягненню з ОСОБА_2 підлягає судовий збір в розмірі 1029,75 грн. та 302,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60-71 СК України, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 89, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 102975 (сто дві тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 75 копійок, та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмір 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 23 вересня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева