Справа № 487/6470/23
Провадження № 2/487/558/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Сухаревич З.М.,

за участю секретарів судового засідання Удовиченко Д.Д., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_5 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ», про стягнення допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_5 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ», в якій просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 51861,44 грн та судовий збір 2684,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_5 06.06.2022 подав до Миколаївського міського центру зайнятості для отримання статусу безробітного заяву на ім`я роботодавця ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», про припинення трудового договору. 07.06.2022 про це електронним листом було повідомлено роботодавця, територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та територіальний орган Пенсійного фонду України. 09.06.2022 ОСОБА_5 було надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_5 звільнений з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» з 01.08.2022 на підставі наказу № 51-к від 29.07.2022 за його заявою від 29.07.2022. 20.04.2023 ОСОБА_5 надав письмові пояснення, у яких зазначив що за цей період доходів не отримував, а заяву про звільнення написав під тиском, оскільки в іншому разі йому відмовлялись повернути трудову книжку. Однак це нічим не підтверджено. Таким чином, на момент реєстрації в центрі зайнятості, ОСОБА_5 фактично був зайнятою особою та не мав права на отримання статусу безробітного та виплати йому допомоги по безробіттю за період з 09.06.2022 по 27.11.2022. Інформацію про те, що на момент реєстрації в центрі зайнятості він був зайнятою особою, відповідач приховав, що спричинило незаконне отримання допомоги по безробіттю з 09.06.2022 по 27.11.2022 на загальну суму 51 861,44 грн. 19.07.2023 Миколаївською філією ОЦЗ було прийнято наказ №166 про повернення ОСОБА_5 незаконно отриманої допомоги по безробіттю та 24.07.2023 направлено повідомлення про необхідність повернення цих коштів. 10.08.2023 отримано поштою відповідь ОСОБА_5 від 02.08.2023 про відхилення претензії, через що позивач змушений звернутись до суду.

25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

17 жовтня 2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що з 24.02.2022 в України введено режим воєнного стану і з цього часу у місті Миколаєві майже нічого не працювало, у тому числі і ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» де відповідач був працевлаштований. З березня 2022 р. відповідач не виходив на роботу і заробітну плату не отримував, що підтверджується довідкою про заробітну плату з підприємства. Враховуючи скрутне матеріальне становище та відсутність роботи та заробітку 06.06.2022 відповідач звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості з заявою про реєстрацію його як безробітного. Враховуючи що зв`язатись з підприємством було неможливо, заяву ОСОБА_5 про звільнення позивачем передано електронним засобом ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв». На той час діяла особлива процедура припинення трудових відносин. Отже заява відповідача про намір звільнення, яка передана працівниками центру зайнятості на підприємство, свідчить про доброчесну поведінку відповідача. Довідка з підприємства доводить, що відповідач не працював і не отримував дохід. Коли відповідач дізнався, що на підприємство вийшли бухгалтер та відділ кадрів, він звернувся до них з проханням видати трудову книжку, повідомивши про написану ним у центрі зайнятості заяву про звільнення. Однак підприємство попросило написати заяву про звільнення безпосередньо на підприємстві, тоді видадуть трудову книжку та наказ про звільнення. Відповідачем було виконано їх умови, отже звільнено формально з 01.08.2022, що не доводить посилання позивача про виконання певної роботи та отримання прибутку. Це була крайня міра для відповідача завершити питання звільнення та отримати трудову книжку. Процедура звільнення на підприємстві, яка виконувалась відповідачем не могла бути виконана позивачем раніше, враховуючи непереборні та незалежні від людей обставини, а відтак в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки недобросовісності щодо отримання сум по безробіттю. Відомості про фактичне звільнення не були своєчасно здійснені на підприємстві через воєнний стан, тому не вбачається недобросовісної поведінки ОСОБА_5 . Звертаючись 06.06.2022 до центру зайнятості відповідач вважав, що його трудова діяльність припинена. Так вважав і позивач, поставивши його на облік, отже підтвердив прозорість процедури звільнення. Також звертає увагу, що позивач не надав доказів отримання відповідачем доходів у період з 06.06.2022 по 01.08.2022. Вважає, що позивачем не доведено наявність в діях відповідача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей у червні 2022 р. , а також належність до категорії зайнятих осіб. Сам факт несвоєчасного формального звільнення, внесення запису до трудової книжки іншою датою, не свідчить про наявність в діях відповідача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідоме надання неправдивих відомостей. Призначення допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги є не формальна реєстрація особи як працюючої, а реальне виконання роботи та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування.

30.10.2023 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача посилаючись на ЗУ «Про зайнятість населення», Податковий кодекс України, Інструкцію зі статистики заробітної плати, зазначає, що навіть якщо відповідач і не отримував доходів з 06.06.2022 по 01.08.2022, це не означає, що він не отримував доходів від роботодавця протягом усього періоду перебування на обліку в центрі зайнятості. Крім того, припинення нарахування та виплати заробітної плати не тягне за собою автоматичне припинення трудових відносин, а отже і зайнятості. Законодавцем на період дії воєнного стану було передбачено особливий порядок припинення трудового договору, який не передбачає написання особою у майбутньому нових заяв на звільнення, а також звільнення іншою датою, ніж та, що вказана у заяві, поданої до центру зайнятості.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року витребувано докази.

22 березня 2024 року надійшла заява Миколаївського обласного центру зайнятості на виконання ухвали суду.

08 квітня 2024 року надійшла відповідь з ГУ ДПС у Миколаївській області.

22 квітня 2024 року надійшло клопотання ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» про приєднання доказів на виконання ухвали суду, у якому серед іншого зазначив, що товариство не отримувало від Миколаївського обласного центру зайнятості заяву ОСОБА_5 про звільнення, надіслану супровідним листом від 07.06.2022 № 357/2-22м. Підписуючи та подаючи товариству заяву про звільнення від 29.07.2022 ОСОБА_5 не повідомляв та не згадував про існування будь-якої іншої заяви про звільнення з іншої дати. Додатково повідомляє, що з початку військової агресії товариство призупинило свою діяльність, практично усі робітники виїхали за межі міста, офіс компанії було зачинено, зв`язку не було. З 05.09.2022 відбулась перереєстрація місцезнаходження товариства, а з 01.10.2022 ТОВ офіційно повністю законсервували своє виробництво та тимчасово призупинили свою діяльність на час воєнного стану.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, надав пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив. Додаткового пояснив, що відповідач зобов`язаний був своєчасно повідомити про звільнення 01.08.2022, оскільки це впливає на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала відзив, надала пояснення, які відповідають змісту відзиву, просила відмовити у задоволенні позову. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

З 24 лютого 2022 року Указом Президента України відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану» від 21.04.2022 № 2220-IX були внесені зміни до розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" доповнивши пунктом 5-2 такого змісту, зокрема: " Установити, що під час дії воєнного стану: для отримання статусу безробітного внутрішньо переміщені особи, а також особи, які перебувають на територіях, на яких ведуться бойові дії, у яких не розірвані трудові договори з роботодавцем, подають до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про що повідомляються роботодавець (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними), територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та територіальний орган Пенсійного фонду України;»

Судом встановлено, що 06.06.2022 Миколаївським міським центром зайнятості прийнято заяву ОСОБА_5 , відповідно до якої з метою реєстрації його як безробітного він просить прийняти подану ним заяву про припинення трудового договору до роботи.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 06.06.2022 (вх. № 377/тр), адресованої керівнику ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» та поданої в Миколаївський міського центу зайнятості, він просить звільнити його з роботи 07.06.2022 у зв`язку з ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

07.06.2022 на електронну пошту ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ГУ ДПС в Миколаївській області Миколаївським міським центром зайнятості надіслана заява ОСОБА_5 про припинення трудових відносин.

09.06.2022 створена персональна картка ОСОБА_6 , у якій зазначена дата припинення останнього виду зайнятості 07.06.2022, дата надання статусу безробітного 09.06.2022, дата припинення реєстрації/обліку 05.12.2022.

18 квітня 2023 року Миколаївською філією Миколаївського обласного центру зайнятості отримані результати розслідування страхового випадку ОСОБА_5 , відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_5 був звільнений 01.08.2022 з займаної посади докера-механізатора ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» за наказом № 51-К від 29.07.2022.

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 від 20.04.2023 наданих в.о. директора Миколаївської філії ОЦЗ, він звернувся до центру зайнятості із заявою про звільнення через відсутністю зв`язку з ТОВ. Наприкінці липня з`явився його роботодавець (відділ кадрів) і повідомив що він повинен звільнитись у них і тоді повернуть трудову книжку Він написав повторно заяву на звільнення з 01.08.2022 і отримав компенсацію за відпустку.

19.07.2023 Миколаївським обласним центром зайнятості видано наказ № 166 «Про відшкодування коштів безробітним ОСОБА_5 , виплачених як допомога по безробіттю», відповідно до якого сума коштів складає 51 861,44 грн.

21.07.2023 за вих. № 1294/2-23т ОСОБА_5 надіслана претензія на суму 51 861,44 грн.

10.08.2023 Миколаївською філією Миколаївського обласного центру зайнятості отримано заяву ОСОБА_5 , у якій він зазначив, що ним виконані всі умови, які передбачені для взяття його на облік як безробітного.

Разом з цим, судом встановлено, що наказом № 51-К про припинення трудового договору (контракту) ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» від 29.07.2022 ОСОБА_5 звільнено з 01 серпня 2022 року за власним бажанням на підставі його заяви від 29.07.2022 з виплатою компенсації за невикористану відпустку43 календарних днів.

Відповідно до розрахункового листка за серпень 2022 р., ОСОБА_5 нараховано компенсації за відпустку 21 260,49 грн, належить до виплати 17 114,69 грн.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого, перерахованого податку та військового збору, у серпні 2022 року ОСОБА_5 отримав від ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» дохід 21 260,49 грн, дата звільнення з роботи 01.08.2022; з червня до листопада 2022 року отримав соціальні виплати з Миколаївського міського центру зайнятості на загальну суму 51 861,44 грн.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного припиняється, зокрема у разі зайнятості особи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»)

Безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування (пункт 1 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»).

Зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи (пункт 8 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»).

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» дає підстави для висновку, що статус зареєстрованого безробітного може набути особа за таких умов: 1) працездатний вік до призначення пенсії; 2) готовність та здатність приступити до роботи; 3) відсутність роботи і, як наслідок, відсутність заробітку або інших передбачених законодавством доходів.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року.

Суд встановив, що відповідач у період призначення та виплати йому допомоги по безробіттю до 01.08.2022 фактично був працевлаштований у ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» та, хоча і не отримував заробітну плату, але при звільненні отримав компенсацію за невикористану відпустку, тобто отримав дохід.

Тобто, відповідач був віднесений до категорії зайнятого роботою населення і це виключає можливість надання йому статусу безробітного.

Зважаючи що ОСОБА_5 фактично був працевлаштований до 01.08.2022, він не міг бути визнаний безробітним. Неповідомлення ним Миколаївський міський центр зайнятості про зміну ним дати звільнення, є невиконанням його обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття», що призвело до безпідставного нарахування та виплати йому допомоги.

Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого Наказ Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 N 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже виплачені ОСОБА_5 кошти підлягають стягненню з нього на підставі частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття» та п. Порядку № 60/62 у розмірі визначеному позивачем.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_5 не отримував заробітку (доходу), а тому мав право на отримання допомоги по безробіттю, відхиляються судом, оскільки зміна ним дати звільнення на 01.08.2022 свідчить про перебування у трудових відносинах до цього часу, що унеможливлює надання йому статусу безробітного та призначення відповідної допомоги з 09.06.2022. А неповідомлення про це позивача є підставою для стягнення виплаченої допомоги з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, тобто з 09.06.2022. Факт отримання чи неотримання відповідачем заробітної плати не змінює його обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення.

Розглядаючи розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, тому враховуючи що позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 141, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_5 , третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ», про стягнення допомоги по безробіттю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 51 861,44 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Миколаївський обласний центр зайнятості, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. 6 Поперечна, буд. 32.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Суддя: З.М. Сухаревич