Справа № 459/1226/23 Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновська Ю.Д.
Провадження № 22-ц/811/1712/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м.Львів

Справа № 459/1226/23

Провадження № 22ц/811/1712/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м.Червонограді 19 лютого 2024 року у складі судді Дем`яновської Ю.Д. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди,-

встановив:

11 квітня 2023 року позивач ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 99 335, заподіяної внаслідок ушкодженням здоров`я джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 9 січня 2021 року близько 00:20 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Honda Civis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вулиці Б.Хмельницького у м. Червонограді Львівської області здійснив наїзд на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, та у тяжкому стані госпіталізований у реанімаційне відділення Червоноградської центральної міської лікарні. За даним фактом ГУНП у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 за ч.2 ст.286 КК України. Вказує, що зазначене кримінальне провадження не закінчене. Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав наступні тілесні ушкодження: ВПТ (забій головного мозку важкого ступеня); закрита травма грудної клітки; перелом ІІІ-VІІ ребер зліва; лівобічний гемопневмоторакс; забій легень; тупа травма живота; розрив брижі тонкої кишки; внутрішньочеревна кровотеча; перелом крила клубової кістки справа; перелом виростків стегневої та великогомілкової кісток; постгеморагічна анемія важкого ступеня; травматичний шок ІІІ-ІV ступеня та був змушений проходити довготривале стаціонарне і амбулаторне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. З 9 січня 2021 року по 5 лютого 2021 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні, а надалі (до 1 вересня 2021 року - на амбулаторному). Зазначає, що впродовж лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватись до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення), постійно потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався, як джерело клопоту та обмежень для них. Також наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу на лікування, що обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. У нього були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Він втратив можливість продовжувати нормальний звичний ритм свого життя. Незважаючи на те, що з моменту ДТП пройшов вже певний час, його і надалі супроводжують болісні відчуття внаслідок отриманих травм. Він ще протягом тривалого часу буде змушений докладати значних зусиль та нести витрати для максимально можливого відновлення функцій свого організму. З врахуванням викладеного, глибини перенесених моральних страждань та фізичного болю, що будуть супроводжувати його довготривалий час та продовжують тривати по даний час та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у його життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан його психологічного здоров`я, розмір моральної шкоди оцінює у 100 000 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Honda Civis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до полісу ліміт відповідальності за моральну шкоду склав 665,00 грн., яку страхова компанія відшкодувала йому (позивачу). Невідшкодованою залишилася різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 99 335 грн. (100 000 - 665), яка, на його думку, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, як власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 99 335 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави 1 073,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач зазнав моральної шкоди, оскільки відсутні письмові підтвердження звернення позивача за допомогою до психотерапевта. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлений розмір моральної шкоди. Більше того, стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. буде надмірним тягарем для останнього. Також стверджує про наявність в діях потерпілого непрямого умислу на заподіяння шкоди, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому вважає, що своїми діями сам створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 9 січня 2021 року близько 00:20 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Honda Civiс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вулиці Б. Хмельницького у м. Червонограді Львівської області здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який отримав тілесні ушкодження.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 9 січня 2021 року та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України. Постановою від 29 лютого 2024 року вказане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія транспортного засобу складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 03/2021 від 26 лютого 2021 року у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, яка проявилася забоєм легень, переломами ІІІ- VІІ ребер зліва, ускладнених підшкірною емфіземою та лівобічним гемопневмотораксом; закритої тупої травми живота, яка проявилася надривом серповидної зв`язки, надривами брижі тонкої кишки, надривами печінки, гематомами в ділянці поперечної ободової кишки, надривами очеревини в ділянці нисхідної ободової кишки, ускладнених внутрішньочеревною кровотечею; крайових переломів тіл 1,2,3 грудних хребців, крайового відламкового перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків; багатолінійного перелому головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням; крайового перелому медіального надвиростка правої стегнової кістки; перелому крила правої клубової кістки; забою м`яких тканин голови у лівій скронево-тімяній ділянці; крововиливів на лівому плечі з переходом на передпліччя, на грудях ззаду справа з переходом на поперекову ділянку, на правому коліні; плями на шкірі на лівому лікті, яка є слідом загоєного садна; саден на правій лобно-скроневій ділянці голови, на носі, на правому зап`ястку, на лівому коліні. Вказані тілесні ушкодження утворились від контакту з тупими предметами в короткому проміжку і часу швидкій послідовності одне від одного, могли виникнути незадовго до госпіталізації ОСОБА_2 у лікувальний заклад 9 січня 2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відносяться: закрита тупа травма грудної клітки, закрита тупа травма живота - до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, переломи тіл хребців, правих клубової, стегнової велико- та малогомілкових кісток - до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, забій, крововиливи, садна - до легкого тілесного ушкодження. Крім цього, при проходженні стаціонарного лікування ОСОБА_2 було встановлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма», дати оцінку ступеня тяжкості якого при виконанні даної судово-медичної експертизи не є можливим згідно п.4.13.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» у зв`язку з недостатнім клінічним та лабораторним обстеженням ОСОБА_2 . Судово-медичних даних про вміст етанолу в крові гр. ОСОБА_2 на момент звернення у медичний заклад у наданій медичній документації немає. Судово-медичних даних, щоб стверджувати категорично про положення, у якому перебував пішохід ОСОБА_2 по відношенню до автомобіля у момент наїзду у наданих витягах з матеріалів кримінального провадження немає. Проте можна висловитись, що на момент контакту з виступаючими частинами транспортного засобу він міг перебувати у вертикальному чи близькому до нього положенні та бути повернутим правою поверхнею тіла до автомобіля.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, що розмір моральної шкоди є виваженим, справедливим та не призведе до збагачення позивача, скрутного матеріального становища відповідача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другої вказаної правової норми передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зокрема, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; тобто, діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Частина друга статті 1187 цього Кодексу передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених у пункті 7 зазначеної постанови, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою належить розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого належить розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував засади розумності, виваженості і справедливості, а також сукупність негативних наслідків, які настали для позивача, характер та обсяг фізичних страждань та душевних переживань, яких ОСОБА_2 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП.

На підставі встановлених обставин, з урахуванням характеру, глибини і тривалості душевних страждань позивача, який одержав тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час терпів фізичний біль, що вимагало від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі щодо відшкодування моральної шкоди.

Висновки суду не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами. Докази, що позивачеві завдано шкоду внаслідок непереборної сили або його умислу, відсутні. Тому належить вважати не доведеним, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. За таких обставин відповідач має відшкодувати шкоду, завдану позивачу джерелом підвищеної небезпеки.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РшенняЧервоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк