Справа № 191/1057/24
Провадження № 2/191/375/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 вересня 2024 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
згідно вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Третяк Ірина Павлівна, до ОСОБА_2 про виділ в натурі нерухомого майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, -
Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі нерухомого майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 є власником частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена частка будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 грудня 2023 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, реєстр № 1025, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за номером 53065380. Інша частка зазначеного житлового будинку належить відповідачу у справі - ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, посвідченого 28 березня 2003 року за № 627 приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу. Ринкова вартість частки вищевказаного нерухомого майна згідно звіту про незалежну оцінку ФОП « ОСОБА_4 » складає 280 120,00 грн. Земельна ділянка на якій розташований зазначений будинок знаходиться у
віданні Синельниківської міської ради Дніпропетровської області і була виділена
для обслуговування всього житлового будинку з господарськими будівлями у
Вона звернулася до відповідача із пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку з виділенням в окрему одиницю. Але між ними не було досягнуто
згоди, оскільки відповідач не хоче нести ніяких витрат. Вона має намір оформити
земельну ділянку для обслуговування будинку у приватну власність, що на даний
час за відсутності згоди всіх співвласників не можливо. Отже, порушується
повноцінний зміст її права власності на нерухоме майно, що належить на
праві спільної часткової власності, оскільки в даному випадку вона не може
реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном (продати,
подарувати тощо) без згоди іншого співвласника та без оформленої земельної
ділянки для обслуговування житлового будинку.
Відповідно до технічного паспорта від 07 листопада 2023 року, загалом
нерухоме майно, яке знаходиться у спільній частковій власності (її та відповідача) складається з: житлового будинку А1-1, прибудови а2, а3 (загальною площею
111,1 кв.м., житловою площею 80,0 кв.м.), літньої кухні Б, сараїв Г, Д вхід у в погріб
П, погрібу пг, вбиральні В,Е,№ 1-3 огорожи, № 4 водоколонки.
Вже тривалий час вона проживаю у вищевказаному будинку із таким же розподілом часток і в такому самому складі приміщень. На даний час жодних змін в будинку та господарських будівлях не здійснено, територія подвір`я чітко визначена і розподілена між співвласниками. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від частини іншого співвласника. Частина житлового будинку, що належить їй має окремий особовий рахунок, незалежну систему опалення, є окремі господарські споруди, якими вона користуюсь і окреме подвір`я, що відмежоване від території подвір`я відповідачів огорожею.
Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 24 січня 2024 року та технічного паспорта,складених КП «Новомосковськ міжміське бюро технічної інвентаризації ДОР» її 1/2 частка складається з: житлового будинку А1-1 з прибудовою а2 з переліком приміщень:8-коридор площею 5,7 м.кв.,9-кухня площею 6,6 кв. м.,10-кімната площею 10,9 м.кв.,11-кім нота пл.4,1 м.кв.,12-ванна пл.2,7м.кв., 13-кімната пл.7,3 м.кв.,14-кімната пл.16,4 кв.м.,загальною площею 53,7 м.кв.,житловою площею 38,7 кв.м.,господарські будівлі та споруди:сарай Д вбиральня Е,огорожа № 1-2.,водоколонка № 4. За технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути поділено,до його складу не входять самочинно збудовані будівлі та споруди,відповідає державним будівельним нормам та встановлено їх можливість безпечної експлуатації.
Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою в приватну власність належну їй 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме: житловий будинок А1-1, з прибудовою а2 з переліком приміщень: 8-коридор площею 5.7 м.кв., 9-кухня площею 6,6 кв. м., 10-кімната площею 10,9 м.кв., 11-кімната пл.4,1 м.кв., 12-ванна пл.2,7м.кв., 13-кімната пл. 7,3 м.кв., 14-кімната пл.16,4 м загальною площею 53,7 м.кв., житловою площею 38,7 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай Д, вбиральню Е, огорожу N° 1 -2 , водоколонку № 4.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, до його початку надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернуто поштовий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 грудня 2023 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, реєстр № 1025, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за номером 53065380 належить частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 24 січня 2024 року та технічного паспорта, складених КП Новомосковське міжміське бюро технічної інвентаризації ДОР» весь об`єкт нерухомого майна, за адресою АДРЕСА_1 , складається з: житловий будинок А1-1, з прибудовою а2 з переліком приміщень: 8-коридор площею 5.7 м.кв., 9-кухня площею 6,6 кв. м., 10-кімната площею 10,9 м.кв., 11-кімната пл.4,1 м.кв., 12-ванна пл.2,7м.кв., 13-кімната пл. 7,3 м.кв., 14-кімната пл.16,4 м загальною площею 53,7 м.кв., житловою площею 38,7 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай Д, вбиральню Е, огорожу №° 1 -2 , водоколонку № 4.
Згідно звіту про незалежну оцінку ФОП « ОСОБА_4 » ринкова вартість об`єкта нерухомого майна, за адресою АДРЕСА_1 складає 560 240, 00 грн.
Відповідно до ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст.356ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Відповідно до ч. 3ст. 358ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч. 1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-266 ,268, 280, 281 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в натурі частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,а саме: житловий будинок А1-1, з прибудовою а2 з переліком приміщень: 8-коридор площею 5.7 м.кв., 9-кухня площею 6,6 кв. м., 10-кімната площею 10,9 м.кв., 11-кімната пл.4,1 м.кв., 12-ванна пл.2,7м.кв., 13-кімната пл. 7,3 м.кв., 14-кімната пл.16,4 м загальною площею 53,7 м.кв., житловою площею 38,7 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай Д, вбиральню Е, огорожу № 1 -2, водоколонку № 4, припинивши право спільної часткової власності нерухомого майна.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. В. Прижигалінська