Номер провадження: 22-ц/813/5552/24
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року у складі судді Сегеди О.М.,

встановив:

У листопаді 2023 року, ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що 13 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №178933-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». 13 серпня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 178933-КС-003 про надання кредиту, а ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 178933-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7551, на номер телефону 380 (67) 487-10-36 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 13 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 178933-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

За умовами договору відповідач отримав від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 76000,00 грн, зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 0,86548808% за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника, котрий позичальник вказав в особистому кабінеті.

24 жовтня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 178933-КС-003 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 додатково кредит у сумі 20000,00 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту 3000,00 грн.

Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №178933-КС-003 від 13 серпня 2021 року в розмірі 207685,58 грн., з яких: 76000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 121348,14 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 3000,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією та суму сплаченого судового збору у розмірі 2456,22 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, позивач не надав доказів перевірки ідентифікації електронного підпису іншим чином, аніж твердження самого позивача, однак суд протиправно визнав ці докази належними. Жодних доказів використання електронного цифрового підпису при підписанні кредитного договору зі сторони Позивача суду не надано, тому Договір №178933-КС-003 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року та додаткова угода № 1 до договору №178933-КС-003 про надання кредиту від 24 жовтня 2021 року не є належними та допустимими доказами. Позивачем також не надано доказу на підтвердження факту надсилання апелянту смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором. Позивач також не довів факту видачі кредитних коштів саме апелянту, як того вимагає ст. 1054 ЦК України та умови договору №178933-КС-003 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року, не надав підтвердження, що саме на картковий рахунок апелянта були перераховані кредитні кошти і що вказана у позовній заяві банківська карта № НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 .

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Бізнес Позика»,не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 19.09.2024 сторони з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що через особистий кабінет на сайті кредитодавця 13 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Бізнес Позика» договір №178933-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - кредитний договір, Договір), за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 76000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Строк кредиту - 24 тижні, процентна ставка в день - 0,86548808 фіксована, комісія за надання кредиту 11400,00 грн., термін дії договору до 28 січня 2022 року, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 167160,00 грн., орієнтована реальна річна процентна ставка 3594,50% (пункт 1 Договору).

В п. 3 Договору сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Відповідно до п. 2. Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та прийняття (акцептування) позичальником, та підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-7551 (а.с. 25-26).

24 жовтня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 178933-КС-003 про надання кредиту (Далі - Додаткова угода) за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а остання зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Строк кредиту було продовжено на 72 дні, комісія за зміну умов договору 3000,00 грн., термін дії договору до 10 квітня 2022 року, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 167789,06 грн., орієнтована реальна річна процентна ставка 2236,36% (пункт 1 та п. 2.1 Додаткової угоди).

Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та прийняття (акцептування) позичальником, та підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-3704.

На підтвердження укладання кредитного договору позивачем було надано до суду копію пропозиції (оферти) укласти Договір №178933-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13 серпня 2021 року копію пропозиції укласти Додаткову угоду (оферта) до Договору №178933-КС-003 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 24 жовтня 2021 року, копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №178933-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 13 серпня 2021 року та копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди до Договору №178933-КС-003 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 24 жовтня 2021 року (а.с. 27-28, 33-34, 35-36, 61-62).

Відповідач був ознайомлений з інформацією по кредиту та умовами кредитування, що підтверджується копією Паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7620 (а.с. 23-24, 29-30)

До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а.с. 44-53).

З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення. (а.с. 37-40).

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором №178933-КС-003 від 13 серпня 2021 року та Додатковою угодою № 1 до Договору № 178933-КС-003 від 24 жовтня 2021 року виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 76000,00 грн. та 20000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів 13 серпня 2021 року та 24 жовтня 2021 року на банківську картку позичальниці, вказану при заповненні анкетних даних останньою. (а.с. 42, 43)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 207685,58 грн., з яких:

-76000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту;

-121348,14 грн. - сума прострочених платежів по процентах;

-3000,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією (а.с. 17-22).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором щодо внесення щомісячного платежу належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість, тому позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд в Постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 також підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Судовим розглядом справи встановлено, що 13 серпня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №178933-КС-003 про надання кредиту.

24 жовтня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 178933-КС-003 про надання кредиту.

Судом встановлено, що вищевказані договори підписані одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Укладення договорів в електронній формі між сторонами підтверджується матеріалами справи, зокрема Візуальною формою послідовності дій Клієнта - ОСОБА_1 , а також ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами отримання кредиту, встановленими Договором.

Враховуючи те, що відповідачка зобов`язання за кредитним договором щодо внесення щомісячного платежу належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика».

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що позивач не надав доказів перевірки ідентифікації електронного підпису, не надав жодних доказів використання електронного цифрового підпису при підписанні кредитного договору зі сторони Позивача, тому Договір №178933-КС-003 про надання кредиту від 13 серпня 2021 року та додаткова угода № 1 до договору №178933-КС-003 про надання кредиту від 24 жовтня 2021 року не є належними та допустимими доказами. Позивачем також не надано доказу на підтвердження факту надсилання апелянту смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором.

Проте вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, на підтвердження укладення договору №178933-КС-003 від 13 серпня 2021 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 13 серпня 2021 року о 11:01:19 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 37-38).

Одноразовий ідентифікатор G-8935 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався ним при реєстрації на сайті.

Суд звертає увагу, що цей номер також вказаний відповідачкою ОСОБА_1 як її номер телефону у процесуальних документах, що подавались нею до суду під час розгляду справи (а.с. 146, 151, 155).

Кредитний договір був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 13 серпня 2021 року о 11:04:37 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-7551 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com (а.с. 37 зворот).

Таким чином, доводи відповідача в цій частині повністю спростовуються матеріалами справи.

Крім того, безпідставними є і твердження скаржниці ОСОБА_1 про те, що позивач не довів факту видачі кредитних коштів саме їй, що саме на її картковий рахунок були перераховані кредитні кошти і що вказана у позовній заяві банківська карта № НОМЕР_1 належить саме їй.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 13 серпня 2021 року ТОВ «Бізнес позика» видало відповідачці кредит у розмірі 76 000,00 грн. шляхом перерахування вказаної суми на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який відповідачка вказала у своєму особистому кабінеті на сайті https://my.bizpozyka.com/, що підтверджується витягом з анкети клієнта (а.с. 41); квитанціями платіжної системи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13 серпня 2021 року за №30748 про успішне перерахування кредиту на карту отримувача (Відповідача) в загальній сумі 76 000,00 грн. (а.с. 42) та квитанцією № 455831822 від 24 жовтня 2021 року про успішне перерахування кредиту на карту отримувача (Відповідача) в загальній сумі 20 000,00 грн. (а.с. 43).

При цьому, згідно п.п.4.4.4. Правил, Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1 належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

В свою чергу, маючи можливість звернутися до банку з відповідним запитом, та будучи ознайомленою із доводами позивача, ОСОБА_1 не надано суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження того, що нею не отримувалася картка з зазначеним номером № 5168-7422-2929-0717, або ж на підтвердження того, що на її рахунки не надходили кредитні кошти в сумі 76 000,00 грн.

Крім того, як було зазначено, ОСОБА_1 в рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила платіж по банківських реквізитах ТОВ «Бізнес Позика» на загальну суму 70 955,37 грн., що свідчить про визнання нею обставин щодо отримання кредиту, і дані обставини не спростовані відповідачкою, тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідачки щодо недоведеності отримання нею кредиту.

ОСОБА_1 не було надано доказів виконання нею зобов`язань за договором у повному обсязі, а також на спростування наведених ТОВ «Бізнес позика» розрахунків.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «Бізнес позика» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості.

Щодо зазначення ОСОБА_1 нових обставин, що підлягають встановленню та докази, які підлягають дослідженню, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки посилання скаржниці на те, що вона є інвалідом ІІ групи, не можуть бути підставою для звільнення або часткового звільнення її від виконання зобов`язань за договором, та не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.09.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева