справа № 566/461/21
провадження №2/566/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі:

одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання Альонову М.Р.,

за участю представника відповідача адвоката Музики-Дубравського В.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»( надалі Товариство ) звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 883852 від 15.10.2018 року в сумі 11 340 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору.

Обгрунтовуючт свої позовні вимоги, Товариство, посилається на те, що 15.10.2018 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, в електронній формі, щляхом використання надісланого йому одноразового електронного ідентифікатора , було укладено договір про надання споживчого кредиту № 883852 відповідно до Правил надання коштів у позику, на умовах строковості, платності та поворотності на суму 5000 гривень.

У визначені договром строки та на умовах, відповідач своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів перед Товариством не виконав, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість у сумі 11340 гривень.

18.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ "Мілоан" укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ "Мілоан", відступило право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором новому кредитору-ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Оскільки заборгованість відповідачем по кредитному договору не погашена, Товариство просить стягнути її з відповідача у судовому порядку.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав. Обгрунтовуючи свій відзив проти позову, відповідач зазначив, що кредитного договру № 883852 від 15.10.2018 року з ТОВ "Мілоан" він не укладав, відтак кредитних коштів від вказаного кредитора по вищезгаданому кредитному договору у сумі 5000 гривень не отримував. На підтвердження таких своїх доводів посилається на відсутність доказів укладення договору та доказів здійснення грошового переказу на вказану суму на його платіжну картку. До таких, на думку відповідача, відносяться первинні фінансові документи, оформлені згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме виписки з клієнтського рахунку. ( а.с.35-37)

У відповіді на відзив від 11.06.2021 року Товариство на спростування доводів відповідача про неукладення кредитного договору зазначило, що підписання кредитного договору ОСОБА_1 відбулося згідно положень ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" у вигляді направлення йому одноразового цифрового ідентифікатора та викорситання ним такої комбінації знаків.

Також позивач стверджує, що переказ кредитних коштів відбувся на банківську картку відповідача, ідентифікаційні реквізити якої відповідач особисто вказав у заяві на отримання кредиту, а самі кредитні кошти на таку картку були переказані згідно платіжного доручення, копію якого додав до відповіді на відзив. ( а.с.61-64)

У запереченнях проти відповіді на відзив від 16.06.2021 року ОСОБА_1 зазначив, що належними, на його думку, доказами надсилання йому і використання ним одноразового ідентифікатора, мали б бути письмові відомості - роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції ( фінансової установи та споживача) в ІТС (log file), якою зафіксовано хронологію всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення кредитного договору. Оскільки таких доказів позивачем не надано, то відповідно, не підтверджено факту підписання спірного кредитного договору. ( а.с.68-70)

05.01.2023 року від позивача за підписом представника ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких, крім аналогічних у позовній заяві обгрунтувань підстав позову, позивач посилається на Анкету-заяву № 883852 шо відображає процес прийняття ОСОБА_1 пропозиції укласти кредитний договір, яку долучено до пояснень ( а.с.132-135)

Крім цього, за клопотанням представника позивача витребувано банківську виписку з карткового рахунку ОСОБА_1 щодо руху коштів на предмет отримання кредиту від ТОВ "Мілоан" в розмірі 5000 гривень. Така виписка надійшла на адресу суду 25.04.2023 року ( а.с.179-180)

З`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши подані сторонами заяви щодо суті справи та дослідивши подані сторонами докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин ( станом на 15.10.2018), якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто, одним із способів підписання правочину в електронній формі - є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно п.12 ст.3 вказаного Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Крім цього, згідно ч.3 ст.11 згаданого Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною шостою статті одинадцятої передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Отже, згідно вимог чинного законодавства, укладення електронного договору про надання споживчого кредиту мало відбутися шляхом заповнення позичальником формуляра заяви ( форми) про прийняття пропозиції укласти договір та нанесення на такому формулярі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відтак, вбачається, що підписання електронного договору - це певний алгоритм дій кожної з його сторін, що виконується за допомогою інформаціно-телекомункаційної системи суб`єкта електронної комерції. Отже, інформація про послідовність та зміст таких дій має зберігатися в інформаційно-телекомунікаційній системі цього суб`єкта. З цього слід дійти висновку, що належним і допустимим доказом укладення електронного договору є інформація з електронного файлу, що визначає послідовність та зміст дій сторін в ІТС Товарситва "Мілоан" при підписання договору. Зокрема, логування (входження) ОСОБА_1 в ІТС Товарситва "Міолан", за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, ознайомлення з Правилами надання споживчого кредиту, генерації Товариством одоразового ідентифікатора та використання конкретного одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 при акцептуванні пропозиції - підписанні електронного договору.

Надані позивачем письмові докази не містять усієї зазначеної вище інформації, оскільки не є копією електронного файла, що відображав би послідовнійсть та зміст дій Товариства "Мілоан" та ОСОБА_1 .

Так, на підтвердження факту укладення ОСОБА_1 з Товариством "Мілоан" договору, позивач надав Анкету-заяву на кредит № 883852, датою створення 13.10.2018 року. Ця анкета-заява містить відомості про процес оформлення і розгляду заяви за 13.10.2018 року і за 15.10.2018 року. При цьому, процес обробки інформації в ІТС 15.10.2018 року тривав у період часу з 13:20:31 до 15:25:45. ( а.с.134)

Проте, така інформація суперечить відомостям, які позивач надав у довіці про ідентифікацію ( а.с.8). Зокрема у довідці зазначено, що Акцепт договору № 883852 від 15.10.2018 року позичальником ОСОБА_1 здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (6167) о 12 год.25 хв., що не узгоджується з часом опрацювання анкети-заяви. Крім цього, анкета-заява не відображає даних про генерацію та відправку ОСОБА_1 одноразового електронного ідентифікатора.

За таких обставин, відповідно до ст. ст.79,89 ЦПК України, суд констатує, що зазначені докази є непереконливими і такими, що не дають можливості встановити дійсні обставини справи, а відтак не відносить ці докази до достовірних. На цій підставі, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 883852 в електронній формі з ТОВ "Мілоан".

Досліджуючи доводи позивача з приводу отримання ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору № 883852 від 15.10.2018 кредитних коштів у сумі 5000 гривень, суд проаналізував виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 ( а.с. 180), внаслідок чого встановлено, що 15.10.2018 року на банківський рахунок відповідача кошти у сумі 5000 гривень від кредитора ТОВ "Міолан" не надходили. З виписки також видно, що на особовий рахунок відповідача надійшли кошти у сумі 5000 гривень 17.10.2018 року від платника АТ "Альфа -Банк" з призначенням платежу "Переказ MoneySend ( кредит ). При цьому, дати і номера такого кредитного договру не відображено.

За таких обставин, враховуючи, що платник (кредитор) зазначених коштів у сумі 5000 гривень є відмінним від ТОВ "Мілоан", а також у зв`язку з тим, що відсутні реквізити кредитного договору, за якими можна було б ідентифікувати цей договір, як кредитний договір № 883852 від 15.10.2018, укладений з ТОВ "Мілоан", суд дійшов висновку, що вказаною випискою не доводиться факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5000 гривень саме від ТОВ "Мілоан" по кредитному догвору № 883852 від 15.10.2018. Крім цього матеріали справи не містять відомостей, що АТ "Альфа -Банк" надавав будь-які платіжні послуги з приводу виконання умов спірного кредитного договору.

Усі інші надані стороною позивача письмові докаи: письмова копія електронного кредитного договору ( а.с.5-7); виписка з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором ( а.с.17); реєстр боржників ( а.с.15); платіжне доручення, яке не містить усіх необхідних для нього реквізитів, зокрема номера спірного кредитного договору (553852, замість 883852), особового рахунку одержувача ОСОБА_1 , підпису уповноважених на його підписання осіб і печатки ( а.с.29);, не є первинними відомостями фінансового обліку, а відтак не підтверджують факт отримання ОСОБА_3 кредитних коштів по спірному у цій справіі кредитному договору.

Враховуючи проаналізовані у ході судового розгляду докази по справі, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими і достовірними доказами факту укладення між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 електронного кредитного договору № 883852 від 15.10.2018 року та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5000 гривень саме по цьому договору. Отже, не знайшло свого підтвердження наявність у ОСОБА_1 обов`язку перед первісним кредитором - ТОВ "Мілоан", а відтак і перед новим Кредитором - ТОВ "Кредит-Капітал" з повернення кредиту та сплати пов`язаних з користуванням кредитними коштами платежів.

А відтак, позов ТОВ "Кредит-Капітал" не підлягає до задоволення у зв`язку з недоведеністю обставин, які позивач наводить, як підставу позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають

керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265, 280 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром №883852 від 15.10.2018 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду, шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне судове рішення виготовлено 04.10.2024.

СУДДЯ: