Справа № 474/1442/23
Провадження № 2/474/44/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.24р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

представниці позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

встановив:

01.11.2023р. ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в сумі 93 817 грн. 25 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що 01.01.2023р. до відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення, що 01.01.2023р. біля 19 год. по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка біля домоволодіння № 57 сталося зіткнення автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем ВАЗ 21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача, в результаті чого пасажири автомобіля ВАЗ 21122 отримали тілесні ушкодження та вказаний автомобіль було суттєво пошкоджено.

У подальшому було встановлено, що пасажири автомобіля ВАЗ 21122 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у зв`язку з чим 08.02.2023р. слідчою СВ відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Назаренко В.Ю. була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Висновком судово-медичного експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради ОСОБА_8 № 12 від 11.01.2023р. не підтверджено факт наявності у позивача тілесних ушкоджень, хоча він звертався по медичну допомогу, так як забив руку і грудну клітку об кермо автомобіля. Видимих тілесних ушкоджень не отримав, але відчував сильну біль в областях удару, перебував на лікарняному, не міг рухати правою рукою.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Вказаною постановою встановлено, що 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Touota Lang Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр повороту праворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, після чого здійснив не контрольований рух повертанням на попередню смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. б п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить результат токсикологічного дослідження № 47 від 09.01.2023р., 2,40 % проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини підтверджені і постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.08.2023р., яка набрала законної сили.

Щодо позивача, то провадження щодо нього за ст. 124 КУпАП постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. закрито за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення.

Діями винуватця ДТП позивачу спричинена матеріальна та моральна шкода яка полягає у наступному.

01.01.2023р. автомобіль позивача ВАЗ 21122, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження через що був фактично знищений та перебував на штраф майданчику відділення поліції з 01.01.2023р. по 08.09.2023р. Вказував, що є фактичним володільцем транспортного засобу та 04.11.2022р. оформив на себе поліс № 211866227 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до висновку щодо матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 14.07.2023р. замовленого позивачем, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 143 192 грн. 25 коп., а ринкова вартість автомобіля є меншою, і складає 90 062 грн. 25 коп. Таким чином, оскільки транспортний засіб було знищено, вартість матеріального збитку становить 90 062 грн. 25 коп.

Також позивач посилається на те, що внаслідок ДТП були спричинені тілесні ушкодження двом потерпілим які були госпіталізовані до медичного закладу в смт Криве Озеро. Оскільки транспортний засіб позивача перебував у відділку, то на транспортному засобі свого батька ОСОБА_9 він їздив до лікарні в смт Криве Озеро, до експерта в м. Первомайськ, а також до інспектора патрульної поліції та до суду за кожним викликом. Витрати на пальне складають 3 755 грн.

Посилаючись на ст.ст. 22, 1187, 1192 ЦК України, які регулюють питання відшкодування шкоди, в тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки, позивач вказує, що розмір матеріальної шкоди становить 93 817 грн. 25 коп.

Також позивач вказує, що йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у сильному фізичному болі через удар у грудну клітину та праву руку об кермо автомобіля, стрес та душевні страждання, моральні переживання через естетичний вигляд його дівчини яка постраждала у вказаному ДТП, страждання та незручності через знищення автомобіля, який нещодавно придбав за власні кошти, що вплинуло на порушення нормальних життєвих зв`язків в особистому та сімейному житті, у відносинах із дівчиною, та неможливістю повноцінно працювати. Негативні зміни у житті позивача вплинули на його щоденний здоровий розклад життя у молодому віці, він постійно відволікався від основної роботи де працював офіційно та мав певні обов`язки, порушився сон, не міг нормально говорити та спілкуватися з рідними, друзями, святкувати новорічні свята у родинному колі. Через ДТП не може спокійно їхати в будь-якому транспортному засобі, бо це викликає стрес та переживання. Він же, часто, за кожним викликом органів досудового розслідування та суду їздив за власний рахунок для проведення слідчих та судових дій. Викликає в нього обурення та негативні переживання і поведінка відповідача після ДТП, який навіть не вибачився та намагався уникнути відповідальності. Обставини трагедії сильно вплинули на емоційний стан позивача, так як він бачив удар щодо потерпілої ОСОБА_10 , її вибиті зуби, понівечені губи, кров на обличчі, одягу, чув її плач та бачив її страждання, є потреба в униканні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання фізичних незручностей, психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, емоційну напругу, почуття образи, наявність потреби у найманні транспортного засобу, постійній юридичній консультації.

Наслідки ДТП потягли нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Також позивачу, як він стверджує, прийшлося відкладати свої особисті кошти на проїзд до місця роботи та особистим справам. А тривалий розгляд справ через поведінку винуватця ДТП і переживання внаслідок незавершеності конфліктної ситуації призвели до постійних допитів позивача як свідка, потерпілого, фіксованості на негативних спогадах, приниження честі та гідності, засмучення від власного безсилля перед несправедливістю.

Відповідач будь-яких коштів не надавав, та добровільно відмовився відшкодовувати кошти, допомагати позивачу у відновленні його стану.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022р. у справі № 477/874/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021р. у справі № 180/1735/16-ц, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку визначив у розмірі 10 000 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 6 500 грн. 00 коп.

07.12.2023р. ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказував, що згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму ВС Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992р. № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. По даному факту ДТП ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області було відкрито кримінальне провадження яке внесено до ЄРДР 02.01.2023р. за № 0000001 за ч.1 ст. 286 КК України. Згідно протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р. вбачається, що 01.01.2023р. близько 19.00год. по АДРЕСА_1 відбулося зіткнення автомобіля Toуota Land Cruiser реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 безпосередньо на проїжджій частині по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Про що свідчить наявність осипу битого автомобільного скла на проїжджій частині дороги по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Тобто водій ОСОБА_4 не справився з керуванням свого автомобіля, в порушення вимог п. 11.4 ПДР України виїхав на зустрічну полосу в результаті чого відбулося зіткнення зазначених автомобілів по вині водія ОСОБА_4 . По результатам проведення досудового розслідування кримінальне провадження № 0000001 закрито на підставі постанови слідчого ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 08.02.2023р. в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно при даних обставинах відповідач вважає, що в його діях як водія автомобіля Toуota Land Cruiser відсутній склад правопорушення в результаті чого трапилося ДТП відповідно і відсутня вина в скоєнні зазначеного ДТП оскільки він приписи ПДР України не порушував, здійснював керування свого автомобіля по правій стороні дороги по ходу руху автомобіля в напрямку центра смт Врадіївка. Вказував, що при звернення позивача до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в результаті ДТП не має посилання на висновок експерта по результатам проведення транспортно-трасологічної експертизи на підставі чого фахово, експертом було б встановлено сліди транспортних засобів на місці ДТП (місце зіткнення) та механізм виникнення цих слідів. Посилання позивача на ухвалу суду від 20.06.2023р. по справі № 474/193/23, то відповідача було визнано винним лише за ч.1 ст. 130 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП його винним визнано не було, та провадження за цією статтею було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи. Таким чином відповідач вважає, що обставини викладені у позовній заяві є необґрунтованими, не підтверджені доказами та не свідчать про наявність у його діях вини в результаті чого трапилося ДТП.

Позивач в судове засідання 25.09.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Водночас, 06.06.2024р. звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позов підтримує. При цьому позивач був допитаний як свідок в судовому засіданні 24.04.2024р. та його показання не відрізняються від обставин зазначених у позовній заяві.

Представниця позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги на просила їх задовольнити в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 у судові засідання не з`являвся, водночас 31.01.2024р. звернувся на адресу суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, так як він не може з`явитися у судові засідання з поважних причин - мобілізований до ЗСУ та перебуває на службі. В цій же заяві позовні вимоги підтримав та не заперечив проти їх задоволення.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судовому засідання заперечили проти позовних вимог вказуючи на невинуватість відповідача в дорожньо-транспортній пригоді.

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленим таке.

Позивач ОСОБА_4 має посвідчення водія НОМЕР_3 , видане ТСЦ 4842 м. Первомайськ від 17.10.2020р., категорії А,В,С (постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/195/23 від 20.06.2023р., постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/195/23 від 18.08.2023р.).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого Южненським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України в Одеській області 10.08.2004р. транспортний засіб марки ВАЗ 21122 шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_11

04.11.2021р. ОСОБА_11 була надано довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кармасьовою О.В. та зареєстрована в реєстрі за № 1142, якою він уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси з питань розпорядження та експлуатації автомобіля ВАЗ моделі 21122, 2004р.в., тип транспортного засобу - легковий комбі, колір - зелений, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого Южненським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України в Одеській області 10.08.2004р.

Згідно Полісу № 211866227 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком за ним виступає Євроінс Україна, страхувальником - ОСОБА_4 , строк дії договору з 00:00 05.11.2022р. по 04.11.2023р. включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн., та за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. Розмір франшизи - 2 500 грн. Забезпечений транспортний засіб - ВАЗ 21121 тип В1, номерний знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_5 , рік випуску - 2004, населений пункт місця реєстрації власника транспортного засобу - Первомайськ. Страховий платіж - 676 грн.

Відповідач ОСОБА_2 має посвідчення водія НОМЕР_6 , видане Доманівським МРЕВ ДАІ від 27.07.2007р. категорії А,В,С (постанова Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/193/23 від 20.06.2023р., Постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/193/23 від 24.08.2023р.).

Транспортний засіб Toyota Land Cruiser 4.5 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_12 (постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 474/195/23 від 18.08.2023р.).

03.01.2023р. ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1/23 (провадження № 1-кс/474/1/23) накладено арешт на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки ВАЗ 21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зеленого кольору, який знаходиться у власності гр. ОСОБА_11 , та фактичним власником на момент ДТП якого був гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , який було вилучено на територію ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області 01.01.2023 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном власнику та будь-яким особам.

У висновку експерта № 12 від 11.01.2023р. проведеного у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000001, зазначено про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 та встановлено, що у останнього на момент огляду і в наданих медичних документах на його ж ім`я будь-які тілесні ушкодження не зазначені. При цьому у висновку експерт зазначив про обставини справи, а саме, що з постанови відомо: 01.01.2023р. до ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що 01.01.2023р. близько 19 години по АДРЕСА_1 сталося зіткнення автомобіля Toуota Lang Cruiser під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21122 під керуванням ОСОБА_4 в результаті чого пасажири автомобіля марки ВАЗ 21122 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження.

08.02.2023р. старшим слідчим СВ ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Назаренко В.Ю. винесено постанову, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000001 від 02.01.2023р. закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (01.01.2023р. до ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП надійшло повідомлення про те, що 01.01.2023р. близько 19 години по вул. Г.Врадіївщини в смт Врадіївка, біля домоволодіння № 57, сталося зіткнення автомобіля Toуota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . в результаті чого пасажири автомобіля марки ВАЗ 21122 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження і були госпіталізовані до КНП Кривоозерська БЛ).

З протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р. та схеми до протоколу огляду місця події вбачається розташування транспортних засобів на місці пригоди відносно меж проїжджої частини та відносно нерухомих орієнтирів; пошкодження транспортного засобу Toуota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1 , а саме: незначне пошкодження передньої частини, деформація кенгурятника2; пошкодження транспортного засобу ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_2 , а саме пошкодження правої бокової частини автомобіля, деформація бокової правої частини, пошкоджено скло переднє та два бокових правих скла.

20.06.2023р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/193/23 (провадження №№ 3/474/85/23, 3/474/86/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому в описовій частині постанови суду встановлено, що 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Героїв Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_2 керував автомобілем Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить результат токсикологічного дослідження № 47 від 09.01.2023р., 2,40 % проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр повороту праворуч, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, після чого здійснив не контрольований рух повертанням на попередню смугу руху, по якій водій рухався раніше, де здійснив зіткнення правою передньою частиною свого автомобіля з боковою правою передньою частиною автомобіля ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. б п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 10.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому суд зазначив, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, які зафіксовано в протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 211395 від 24.02.2023р., серії ААБ № 089970 від 24.02.2023р., які останні підписав без будь-яких зауважень щодо їх змісту, підтверджується доказами, перелік яких він навів у постанові. Водночас щодо призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд також зазначив те, що згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, та що таким чином, враховуючи те, що кримінальне провадження, внесене 02.01.2023р. до ЄРДР за № 0000001, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, закрите 08.02.2023р., а відтак на момент судового розгляду (20.06.2023р.) закінчився визначений ч. 7 ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, суд з урахуванням вищевикладеного в сукупності з метою дотримання принципу всебічності, об`єктивності, розумності, доцільності та своєчасності вирішив, що провадження в справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.08.2023р. у справі № 474/193/23 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 поданої його захисником - адвокатом Бабковою О.С. на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, та визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану його захисником - адвокатом Бабковою О.С. залишити без задоволення. Постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. залишено без змін. При цьому, в описовій частині постанови апеляційній суд зазначив, що на підставі досліджених доказів суд вірно встановив, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 12.1 ПДР України, що призвело до ДТП, внаслідок якої транспортний засіб ВАЗ 21122 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - легкі тілесні ушкодження. Він же послався на те, що доводи про те, що з розташування автомобіля ВАЗ на смузі зустрічного руху після ДТП та пояснень водія ВАЗ, що він виїхав на зустрічну смугу руху для об`їзду перешкоди, слідує, що саме водій цього автомобіля порушив вимоги п. 12.3 ПДР та спровокував зіткнення, спростовуються відеозаписом з камери спостереження № 3 з зображенням відрізку автомобільної дороги за адресою АДРЕСА_2 на якому зафіксовано як транспортний засіб Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , рухається по зустрічній смузі руху, по якій рухається транспортний засіб ВАЗ 21122, д.н.з. НОМЕР_2 . В описовій частині постанови апеляційним судом також було зазначено, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрив провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на час розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП.

20.06.2023р. постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/195/23 (провадження №№ 3/474/87/23) провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому в описовій частині постанови суду встановлено, що 28.02.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209770 від 24.02.2023р., згідно якого 01.01.2023р., близько 19 год. 15 хв., по вул. Г. Врадіївщини смт Врадіївка, гр. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21122, д/н НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зниження швидкості до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та змінив напрямок руху ліворуч, а саме здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не переконавшись в безпеці свого маневру, що це буде безпечно і не створить перешкоди для іншого учасника дорожнього руху водія Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо на зустріч. Внаслідок чого відбулося бокове зіткнення передніми правими боковими частинами транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження, та що своїми діями ОСОБА_4 порушив п.п. б п. 2.3, п. 10.1, п. 12.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Водночас суд зазначив, що докази надані працівниками поліції на підтвердження факту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 209770 від 24.02.2023р., жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а навпаки свідчать, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, так як він не порушував Правила дорожнього руху та його дії як водія не призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення. Таким чином суд зазначив, що вищевказане є підставою для закриття провадження в справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18.08.2023р. у справі № 474/195/23 за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 адвоката Бабкової О.С. на постанову судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. якою відносно ОСОБА_4 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, постановлено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Бабкової О.С. повернути особі яка її подала. В мотивувальній частині постанови зазначено, що ОСОБА_2 не має статусу потерпілого у даній справі у розумінні ст. 269 КУпАП, та він же не є особою, яка відповідно до положень ст. 294 КУпАП має право подати апеляційну скаргу на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення.

11.07.2023р. між ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_4 було укладено договір № ЕР-35/07-23 про проведення незалежної оцінки майна, за умовами якого оцінювач за завданням замовника прийняв на себе зобов`язання по наданню послуг з оцінки визначення вартості матеріального збитку автомобіля ВАЗ-21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

14.07.2023р. суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_13 , який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна Оцінка об`єктів у матеріальній формі і спеціалізацію Оцінка колісних транспортних засобів, свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів № 189 від 28.07.2017р., кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 121 від 24.06.2017р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 0890 - ПК від 17.05.2023р., на підставі договору про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки ВАЗ-21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладеного 11.07.2023р. з ОСОБА_4 , проведено дослідження оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу за результатами якої складено звіт ЕР-35/07-23 з додатками (протоколом огляду КТЗ, калькуляцією відновлювального ремонту, вартістю окремих складових частин, довідником Бюлетень авто товарознавця випуск № 129, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, фототаблицею пошкоджень КТЗ, документами оцінювача) та зроблено висновки, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (КТЗ) перевищує його ринкову вартість. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату огляду 11.07.2023р., становить 90 062 грн. 25 коп. Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів та деталей, на дату огляду 11.07.2023р., становить 143 192 грн. 25 коп. Ринкова вартість легкового автомобіля марки ВАЗ-21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту пригоди, на дату огляду 11.07.2023р., становить 90 062 грн. 25 коп. Вартість з врахуванням пошкоджень, після пригоди, на дату огляду 11.07.2023р., автомобіля марки ВАЗ 21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 може бути розрахована відповідно до п. 7.19 Методики.

14.07.2023р. між сторонами договору № ЕР-35/07-23 складено акт приймання-передачі наданих послуг з незалежної оцінки майна, відповідно до якого оцінювач передав, а замовник прийняв послуги, звіт про незалежну оцінку, згідно договору № ЕР-35/07-23 від 11.07.2023р. з оцінки визначення вартості матеріального збитку автомобіля ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно рахунку № 35/23 від 10.07.2023р. вартість проведення незалежної оцінки автомобіля ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_2 , становить 6 500 грн. 00 коп., яка відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 12.07.2023р. оплачена замовником ОСОБА_4 у заявленому розмірі.

Також позивачем надано квитанції про придбання дизельного пального, а саме: № 483415807 від 04.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 10 л вартістю 54грн./1л, на загальну суму 540 грн.; № 483415812 від 05.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 10 л вартістю 54грн./1л, на загальну суму 540 грн.; № 483415834 від 06.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 10 л вартістю 53 грн. 50 коп./1л, на загальну суму 535 грн.; № 483415889 від 11.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 20 л вартістю 53 грн. 50 коп./1л, на загальну суму 1 070 грн.; № 483415993 від 17.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 20 л вартістю 53 грн. 50 коп./1л, на загальну суму 1 070 грн. Всього у вказаний період на суму 3 755 грн. 00 коп.

30.08.2023р. ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області у справі № 474/1/23 (провадження № 1-кс/474/142/23) скасовано арешт автомобіля марки ВАЗ 21122, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зеленого кольору, який знаходиться у власності гр. ОСОБА_11 , та фактичним власником на момент ДТП якого був гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , який було вилучено на територію ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області 01.01.2023р. в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, накладений ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 03.01.2023р. в рамках кримінального провадження, внесеного 02.01.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

23.10.2023р. позивачем, під розписку, отримано від працівників поліції ВП № 2 Первомайського РВП речові докази - автомобіль ВАЗ 21122 д.н.з. НОМЕР_2 .

У висновку експерта № СЕ-19/115/23/798-ІТ від 20.01.2023р. проведеної завідувачем сектора автотехнічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 Дослідження технічного стану транспортних засобів2 винесеної слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Буряченко Я. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 02.01.2023р. за № 0000001 зазначено, що на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система та фари головного світла автомобіля Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 знаходилось у працездатному стані та забезпечували технічну можливість контролювати напрямок руху транспортного засобу, при цьому несправностей, які могли би викликати неочікуваного уводу автомобіля чи відмову систем, а також невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 в процесі огляду не виявлено. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання Якщо маються несправності вказаних систем, то коли вони виникли, до ДТП, під час розвитку ДТП чи після ДТП з технічної точки зору втрачає сенс. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання Якщо маються несправності вказаних систем, то чи перебувають вони у причинному зв`язку з ДТП з технічної точки зору втрачає сенс. Так як на момент огляду несправностей ходової частини, робочої гальмівної системи, рульового керування та фар головного світла даного транспортного засобу, які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання Якщо маються несправності вказаних систем, то чи міг водій завчасно їх виявити та які вимоги ПДР порушені водієм з технічної точки зору втрачає сенс.

У висновку експерта № СЕ-19/115/23/795-ІТ від 30.01.2023р. проведеної завідувачем сектора авто технічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі постанови про призначення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження винесеної слідчим СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області Буряченко Я. в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 02.01.2023р. за № 0000001 зазначено, що під час первісного контактування автомобіль Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 розташовувався передньою центральною, ближче до правої, частиною (правою та центральною частиною панелі переднього бампера) до передньої правої та правої передньої частин автомобіля ВАЗ 21122 д/н НОМЕР_2 (крила правового переднього колеса, правої фари головного освітлення та правої частини капоту). З причин викладених у дослідницькій частині, встановити точне визначення кута під яким розташовувалися повздовжні осі даних транспортних засобів під час первісного контактування не є можливим. У даному випадку можна вказати лише те, що транспортні засоби під час первісного контактування вірогідно розташовувалися як зображено на малюнку № 3, що міститься в дослідницькій частині даного висновку. З причин викладених у дослідницькій частині даного висновку встановити де саме відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, сталося зіткнення між даними транспортними засобами не є можливим. В даному випадку можна вказати лише, що зіткнення даних транспортних засобів відбувалося в межах даної проїзної частини в місці близькому до визначення осипу скла (поз. на схемі № 4).

У висновку експерта № СЕ-19/115-23/18337-ІТ від 24.01.2024р. проведеної заступником завідувача відділу - завідувача сектору автотехнічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. на підставі заяви заявника ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про призначення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження та 10.1 Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод в рамках цивільної справи № 474/1442/23 (провадження 2/474/194/23), зазначено, що на експертизу надано документи: копію позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди; копію витягу з СРДР від 02.01.2023р. про відкриття кримінального провадження № 0000001 за ч.1 ст. 286-1 КК України; копію протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р.; копію схеми до протоколу огляду місця ДТП від 01.01.2023р.; протокол огляду від 20.12.2023р.; схему огляду щодо встановлення координат стовпа ЛЕП від 20.12.2023р.; фото таблицю до протоколу огляду пригоди від 20.12.2023р.; копію протоколу допита свідка ОСОБА_4 ; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 ; копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000001; копію висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № ЕР - 35/07-23 з фото таблицею; копію постанови Врадіївського районного суду від 20.06.2023р. у справі № 474/193/23 (провадження № 3/474/85/23, 3/474/86/23) щодо ОСОБА_2 за ст.ст.124, 130 ч. 1 КУпАП; копію постанови Врадіївського районного суду від 20.06.2023р. у справі № 474/195/23 (провадження № 3/474/87/23, 3/474/86/23) щодо ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, а також додатково було надано - оптичний диск з фотознімками обох автомобілів, копія схеми ОМ ДТП від 01.01.2023р. В описовій частині висновку експерта вказано вихідні дані згідно заяви про призначення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.4 та 10.1, зокрема і щодо того, що: 1) 01.01.2023р. біля 19.00 год. в темну пору доби водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю біля 40км/год по проїжджій частині вулиці Героїв Врадіївщини в смт Врадіївкау напрямку з півночі на південь; 2) одночасно по цій же дорозі в зустрічному напрямку з Півдня на Північ зі швидкістю біля 40 км./год рухався автомобіль марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 ; 3) при здійсненні руху по проїжджій частині вказаної вулиці в заданому напрямку водій ОСОБА_4 на відстані від Т-образного перехрестя (примикання зі Сходу вул. Затишна (Свердлова) до вул.Г.Врадіївщини) в напрямку Північ проїхавши 132м, в порушення абз. 2 п. 10.4 ПДР України не надав перевагу у русі зустрічному транспортному засобу та здійснив маневр лівого повороту в результаті чого виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення передньою правою частиною свого транспортного засобу з передньою частиною автомобіля Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 . Також експертом зазначено з питань 4-9 (4 - внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 та ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 5 - чи відповідали дії водія автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 вимогам ПДР України та в разі їх недотримання які норми цих правил буди порушені; 6 - чи відповідали дії водія автомобіля марки Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 вимогам ПДР України та в разі їх недотримання які норми цих правил буди порушені; 7 - чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 у причинному зв`язку з виникненням ДТП; 8 - чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля марки Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 у причинному зв`язку з виникненням ДТП; 9 - як повинен був діяти кожен з водіїв автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля марки Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 у даній дорожній обстановці згідно з вимогами ПДР України), що дане дослідження буде проводитися лише на підставі вихідних даних вказаних водієм ОСОБА_2 , оскільки вони не містять у собі суперечностей технічного характеру та у повній мірі відображають механізм розвитку даної пригоди, а вихідні дані вказані водієм ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_6 в повній мірі не відображають механізму розвитку даної ДТП, а тому не можуть бути використані при проведенні дослідження, оскільки це може призвести до дачі хибного висновку. В результаті дослідження, експерт прийшов до наступних висновків: 1) під час первісного контактування автомобіль марки Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 розташовувався передньою центральною, ближче до правої, частиною до правої передньої (кутової) частини автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 (зображено на малюнку № 3 в дослідницькій частині). З причин викладених у дослідницькій частині, встановити як розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, під час зіткнення є неможливим; 2) Під час первісного контактування автомобіль Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 контактував правою та центральною частиною панелі переднього бампера з крилом правового переднього колеса, правою фарою головного освітлення та правою частиною капоту автомобіля ВАЗ 21122 д/н НОМЕР_2 ; 3) з причин викладених у дослідницькій частині даного висновку встановити де саме відносно меж проїзної частини та як саме розташовувалися дані транспортні засоби відносно меж проїзної частини, в цифровому значенні, сталося зіткнення між даними транспортними засобами не є можливим. В даному випадку можна вказати лише, що зіткнення даних транспортних засобів відбувалося в межах даної проїзної частини в місці близькому до визначення осипу скла (поз. на схемі № 4), тобто з врахуванням наданих на дослідження даних - в межах смуги руху автомобіля Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 . 4) відповідь на питання № 4 виходить за межі компетенції експерта автотехніка та може бути вирішено самостійно з урахуванням встановлених об`єктивних даних щодо розвитку даної пригоди. 5) з питання № 5 було встановлено, що в діях водія автомобіля ВАЗ 21122 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 , з технічної точки зору маються невідповідності вимогам п. 12.1 (у випадку втрати керованості свого транспортного засобу) або п. 10.1 і п. 11.3 (у випадку цілеспрямованого виїзду його автомобіля в смугу зустрічного руху) ПДР України; 6) з питання № 6 зазначено, що в діях водія автомобіля Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 з технічної точки зору не мається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України; 7) по питанню № 7 вказано, що дії водія автомобіля ВАЗ 21122 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП; 8) по питанню № 8 зазначено, що дії водія автомобіля Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 з технічної точки зору, не знаходяться у причинному зв`язку з даною ДТП; 9) з питання № 9 експерт вказав, що за умов викладених у дослідницькій частині даного висновку, водій автомобіля Toуota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. У вказані дорожній ситуації, за відповідних умов, наведених в дослідницькій частині даного висновку, водій автомобіля ВАЗ 21122 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 з метою забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1 (у випадку втрати керованості свого транспортного засобу) або п. 10.1 і п. 11.3 (у випадку цілеспрямованого виїзду його автомобіля в смугу зустрічного руху) ПДР України.

Будучи допитам у межах вказаної цивільної справи заступник завідувача відділу - завідувача сектору автотехнічних досліджень відділу АД та КДТЗ Миколаївського НДЕКЦ МВС Ярошенко О.В. пояснив наступне. Згідно схеми ДТП осип скла відбувся на місці, де стоїть автомобіль під № 2 та позначений за № 4. Осип скла свідчить про те, що саме у тому місці відбулося зіткнення транспортних засобів, як одна із ознак, згідно методики встановлення місця зіткнення. На схемі під № 4 що розташована саме у квадраті, зазначена герметична вимазка, а не осип скла. Тобто на схемі не два осипи. Щодо питання № 5 у висновку експерта від 24.01.2024р. чи відповідали дії водія автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 вимогам ПДР України та в разі їх недотримання які норми цих правил буди порушені, то зазначив, що дав на них відповідь, а саме пункт 11.3 - у випадку цілеспрямованого виїзду на смугу зустрічного руху, та пункту 12.1 - у випадку втрати керованості транспортного засобу. Зазначив при відповіді на питання 5 такі варіанти, бо йому не були відомі причини виїзду транспортного засобу на смугу зустрічного руху. Експертизу згідно якої дав висновок від 24.01.2024р. проводив комплексну за транспортною трасологічну, дослідження обставин та механізмів, на підставі заяви ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 . По даному факту раніше проводив експертизи в рамках кримінального провадження за постановами слідчого, які точно вже не пам`ятає, оскільки це було давно, одна по трасології точно. При відповіді на питання чи було йому відомо при проведенні експертизи 24.01.2024р. про постанови суду щодо сторін, які набрали законної сили, повідомив, що він робить експертизу на підставі заяви, якщо там і були якісь рішення, то він не має права відмовляти на підставі цих рішень у проведенні експертизи. Комплексну експертизу згідно висновку від 24.01.2024р. проводив самостійно, а комплексна - тому, що за різними напрямками, на проведення яких у нього є допуски. Це була не комісійна експертиза. Відповідаючи на питання якщо він раніше проводив за вказаним напрямком експертизу у рамках кримінального провадження, то чи мав він право проводити знову за тим самим напрямком експертизу, зазначив що так, тому що експертиза від 24.01.2024р. не є повторною. Кожен висновок експерта базується на тих вихідних даних які зазначені в ухвалі, постанові чи заяві, і тому він виходив з того, що йому було надано на дослідження, а тому попередніми експертними висновками не цікавився. На дослідження йому були надані матеріали, які вказані на сторінці 2 за 13 пунктами (схема, фото, протоколи, пояснення). Раніше досліджував схему і транспортні засоби під час кримінального провадження, чи досліджував протоколи - не пам`ятає. Що було надано слідчим раніше не пам`ятає. Первинна експертиза проводиться коли призначена вперше, додаткова - коли є одна експертиза і надані додаткові вихідні дані, повторна - її взагалі вже немає, але раніше передбачалася коли були сумніви у первинній експертизі. На з`ясування щодо того, що йому на дослідження надавалися протокол огляду, схема огляду та фототаблиця до них датовані 20.12.2023р., дані зафіксовані у яких не були станом на 01.01.2023р. (момент ДТП та закриття кримінального провадження у лютому 2023р.), а також постанови суду щодо сторін, які набрали законної сили після перегляду в апеляційній інстанції, проте експертиза була проведена за заявою ОСОБА_2 , і чому було надано протилежний висновок експерта ніж визначено у постановах суду за фактом цього ДТП щодо сторін, чому відбулася така зміна, експерт відповів, що він проводить експертизу на підставі заяви, та не має право відмовити у її проведенні. Вирішувати питання хто винен, а хто ні - це юридичні питання, а не питання до експерта, і його не стосується. Він не вказував, що у ДТП винен ОСОБА_4 , а лише зазначив, які пункти ПДР ним порушені. На з`ясування чому він не взяв до уваги постанови суду і дослідив протоколи від 20.12.2023р., які не могли бути складені органами досудового розслідування, так як кримінальне провадження було закрите ще в лютому 2023р., експерт повідомив, що давати юридичну оцінку вихідним даним він не має права, а оцінює все з технічної точки зору, і суду вирішувати чи є його висновок юридично обґрунтованим. На з`ясування чому не взяв до уваги інші вихідні дані, і надав перевагу тим даним, які надані у заяві ОСОБА_2 , на його користь, експерт повідомив, що вихідні дані повідомлені ОСОБА_4 та його свідком не повно відображають механізм розвитку ДТП, а дані ОСОБА_2 не суперечить матеріалам справи. Щоб довести чи знаходився водій ВАЗ в аварійній обстановці йому треба провести розрахунки. На питання чому при проведенні експертного дослідження у 2024р. не зазначив, що йому були потрібні додаткові матеріали та чому у 2023р. у експертному висновку вказав, що не може встановити чи ДТП відбулося на смузі зустрічного руху, а у 2024 році вже вказав що ДТП відбулося на смузі зустрічного руху, зазначив, що у 2023 році при проведенні експертиз була надана схема, а тепер у 2024 році була надана ще одна схема додаткова, датована 20.12.2023р., і у ній було зазначено ширину дороги 6,7 м, а тому поділивши він визначив, що ширина однієї смуги буде 3,45 м, а тому в даному випадку ДТП сталося у смузі руху автомобіля Тайота. На зауваження про те, що схема ДТП надана для проведення експертизи у 2024 році датована 20.12.2023р., тобто через десять місяців після закриття кримінального провадження по факту ДТП, експерт повідомив, що яка схема була надана, по такій і проводив дослідження, зараз вже складно сказати. Відео на якому було зафіксовано момент ДТП, яке було покладено в постанови суду, він не досліджував, йому надано не було. Яка різниця між протоколом огляду від 01.01.2023р. та від 20.12.2023р. сказати не може, бо не взяв матеріали експертиз, вони в архіві вже. Має стаж роботи з 2007 року, висновок від 24.01.2024р. робив він. Вказував, що розподіляє навантаження між експертами та, що в установі є інші експерти за спеціальністю досліджень за напрямками 10.2, 10.4. Експертизи оплачують через бухгалтерію, і там зберігається квитанція. Вказував, що у 2024р. провів транспортно-трасологічну експертизу і вона є більш уточненою, бо в ній зазначено напрямки руху транспортних засобів, і згідно даних у заяві про проведення експертизи, і зіткнення відбулося в смузі руху автомобіля Тайота, тому що осип на його стороні, а сліди гальмування відсутні. Зазначив, що не дає юридичної оцінки постановам суду. Якщо відсутні сліди гальмування при виїзді на смугу зустрічного руху, не застосовано гальмування, відстань між передніми частинами автомобілів не є необхідними вихідними даними, оскільки водій який рухався в межах своєї смуги, зупинився, зіткнення все одно відбулося б. Згідно свідчень водія ОСОБА_4 автомобіль Тайота виїхав на його, зустрічну смугу руху, потім він почав повертати кермо вліво, а потім автомобіль Тайота почав повертати у свою смугу руху, тому експерту необхідно знати відстань при виконанні цими автомобілями вказаних маневрів, що передбачено методиками.

Також 15.07.2024р. відповідачем суду було надано доказ - поліс № ЕР.216200395 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховиком є ПрАТ СК ПЗУ Україна та страхувальником - ОСОБА_2 , строк дії якого з 00:00 11.08.2023р. по 24:00 10.08.2024р. включно. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 320 000 грн., та за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. Розмір франшизи - 2 600 грн. Забезпечений транспортний засіб - марки Toyota Land Cruеser, д/н НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 15.07.2024р. у задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку та доручення вказаного доказу (полісу № ЕР.216200395) до матеріалів справи було відмовлено.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується.

Що узгоджується з постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у якому зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Частиною 6 ст. 82 встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, при розгляді даної справи про цивільно-правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не обговорює вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника, що на ухвалою суду від 20.06.2023р. по справі № 474/193/23 відповідача було визнано винним лише за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП його винним визнано не було, та провадження за цією статтею було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, то слід зазначити наступне. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє винну особу від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок скоєння ДТП.

Крім цього, щодо позиції відповідача, його представника ОСОБА_3 , та посилання останніх на висновок експерта № СЕ-19/115-23/18337-ІТ від 24.01.2024р., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Приписами ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи (ст. 107 ЦПК України).

Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, суд зазначає, що вина відповідача встановлена відповідним судовим рішенням, а саме постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2023р. у справі № 474/193/23. При цьому винуватість особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди може бути встановлена лише судовим рішенням, вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення чи ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, а не висновком експертизи чи постановою слідчого про закриття кримінального провадження з виділенням матеріалів для вирішення питання про притягнення винних водіїв до адміністративної відповідальності, що передбачає прийняття остаточного рішення компетентним органом, в даному випадку судом.

Суд враховує також висновки Верховного Суду у постанові від 05.09.2019р. у справі № 234/16272/15, в якій зазначено, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді цивільної справи, суд вдався до встановлення вини особи у скоєнні ДТП, незважаючи на наявність преюдиційного судового рішення, яке набрало законної сили, та не врахував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші сопори відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на вищевикладені норми, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди.

Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, п. 13, визначено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Згідно з п. 14 цієї Постанови № 4 ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження (пункт 15 Постанови № 4).

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (пункт 15 Постанови № 4).

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 15 Постанови № 4).

Оскільки витрати на ремонт автомобіля (143 192 грн. 25 коп.) перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди (90 062 грн. 25 коп.), а отже ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, автомобіль позивача має вважатися фізично знищеним, що узгоджується з наданим позивачем звітом ЕР-35/07-23.

Крім того, оскільки під час судового розгляду, сторона позивача погодилася з висновком про фактичне знищення транспортного засобу та вимагає відшкодування спричинених збитків саме за ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження визначеної у звіті ЕР-35/07-23, як 90 062 грн. 25 коп., а тому позов в цій частині є законним та обґрунтованим та підлягає задвооленню.

Крім цього, виходячи з наданих позивачем документів, документально підтвердженими є витрати на придбання пального, які безпосередньо пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою та особою позивача, за товарним чеком № 483415889 від 11.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 20 л. вартістю 53 грн. 50 коп./1л, на загальну суму 1 070 грн., оскільки саме в цю дату позивач їздив до судового експерта та брав участь в проведенні судово-медичної експертизи для встановлення наявності тілесних ушкоджень пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на придбання пального в сумі 1 070 грн. 0 коп.

При цьому, суд вважає не доведеним понесення позивачем вказаного виду витрат у розмірі 2 685 грн., згідно товарних чеків № 483415807 від 04.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 10 л вартістю 54грн./1л, на загальну суму 540 грн., № 483415812 від 05.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 10 л вартістю 54грн./1л, на загальну суму 540 грн., № 483415834 від 06.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 10 л вартістю 53 грн. 50 коп./1л, на загальну суму 535 грн., № 483415993 від 17.01.2023р. про придбання у ТОВ Агро-спец-техніка П.Дизельне ДП-Л-Євро5 у кількості 20 л вартістю 53 грн. 50 коп./1л, на загальну суму 1 070 грн.

Вищевказані витрати хоч і пов`язанні з дорожньо-транспортною пригодою, однак безпосередньо не пов`язані з особою позивача та не були зумовлені наслідками дорожньо-транспортної пригоди, які настали для позивача, а пов`язані з іншою потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі - Постанова Про відшкодування моральної шкоди), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 5, 9 вищезазначеної постанови Про відшкодування моральної шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

З огляду на викладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завданих позивачу, їх характер моральних та тривалість, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. 00 коп. відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивача, який зазнав моральних страждань. Позивачем в позові зазначено, що він пережив не тільки душевні, але й фізичні страждання, однак матеріали справи не підтверджують спричинення позивачу тілесних ушкоджень в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. При цьому сам позивач дав суду свідчення, що через декілька днів після дорожньо-транспортної пригоди він їздив за кермом в інший населений пункт до іншої потерпілої. Вказане ставить під сумнів глибину страждань позивача, про які він зазначив у позовній заяві.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами, зокрема звітом № ЕР-35/07-23, актом приймання-передачі наданих послуг з незалежної оцінки майна, рахунком № 35/23 від 10.07.2023р. та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 12.07.2023р. підтверджується факт понесених позивачем витрат на залучення експерта (оцінювача) в загальній сумі 6 500 грн. 00 коп., які з огляду на часткове задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, а саме в сумі 6 314 грн. 10 коп. (97,14%).

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 579 грн. 70 коп.

У судовому засіданні 25.09.2024р. представниця позивача ОСОБА_1 заявила, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу будуть надані до суду в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) матеріальну шкоду в сумі 91 132 (дев`яносто одна тисяча сто тридцять дві) грн. 25 коп. та моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір в сумі 1 579 (одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 70 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 6 314 (шість тисяч триста чотирнадцять) грн. 10 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн. 50 коп. та пов`язаних з розглядом справи в сумі 185 (сто вісімдесят п`ять) грн. 90 коп. покладаються на позивача ОСОБА_4 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 02 жовтня 2024 року.

Суддя Ф.Г. Сокол