Справа № 626/3474/24
Провадження № 2-о/626/270/2024
УХВАЛА

30.09.2024 року м.Берестин

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Рибальченко І.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, належності трудової книжки,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноградського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту , що має юридичне значення, належності трудової книжки.

Заява підписана представником Рак Н.М., на підставі довіреності від 28.06.2024 року.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Підставою відкриття провадження у цивільній справі судом є подання особою позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України, яка предметно, суб`єктно, інстанційно та територіально підсудної даному суду.

Так, відповідно до статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Зазначене узгоджується із Главами 1, 2 Розділу 1, ч.1 ст. 187 ЦПК України, за якими суддя відкриває провадження у справі за відсутністю підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За статтею 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Виключенням є спори, що виникають з трудових відносин та малозначні справи, де представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В цивільному процесі повноваження адвоката як представника підтверджуються в порядку частини 4 статті 62 ЦПК України виключно довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 12.10.2018 року у справі No 908/1101/17 зазначив, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю має мати статус адвоката та отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням №62 від 02.08.2022 року «Про затвердження роз`яснення щодо підстав представництва адвокатом клієнта в суді» Рада адвокатів України Національної асоціації адвокатів України керуючись статтями 55, 57 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Положенням про Раду адвокатів України, Регламентом Ради адвокатів України вирішила затвердити роз`яснення щодо підстав представництва адвокатом клієнта в суді (додається).

Так, відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частина 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регламентує вичерпні випадки надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі.

Системний аналіз частини 1 статті 26 та частин 1 і 2 статті 27 профільного Закону дозволяє зробити висновок про те, що надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема, лише на підставі доручення чи ордеру, не допускається, окрім випадків, передбачених частиною 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Повноваження адвоката як захисника або представника в цивільному, судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Повноваження представника можуть підтверджуватись довіреністю, що не скасовує обов`язок адвоката щодо укладання договору з клієнтом.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами, відповідно до частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України.

Закон не забороняє надання довіреності юридичній особі, якою є адвокатське об`єднання, однак і не скасовує обов`язок такого об`єднання на укладання договору про надання правничої допомоги з клієнтом.

Якщо адвокат не входить до складу адвокатського об`єднання, на ім`я якого надана довіреність, такі відносини між адвокатом та адвокатським об`єднанням можуть підтверджуватись відповідним договором.

Аналогічна позиція міститься в рішенні Ради адвокатів України № 33 від 12.04.2019 року "Про затвердження роз`яснення щодо укладення договору між адвокатським об`єднанням та іншим адвокатом, який є самозайнятою особою".

Таким чином, Рада адвокатів України наголошує на тому, що відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою надання правової допомоги є договір про надання правової (правничої) допомоги та враховуючи наведене роз`яснює, що довіреність є підтвердженням повноважень адвоката, у випадку, якщо вона надана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

Жодні відомості, що особа, яка підписала від імені ОСОБА_1 заяву є адвокатом (зазначення у довіреності, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про правничу допомогу) до заяви не надані.

Враховуючи суть поданої заяви про встановлення факту, та те, що справа не виникає з трудових відносин, не є малозначною, що виключає представництво заявника за довіреністю будь-якою особою, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність і не є адвокатом.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, зокрема, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

При таких обставинах, заява підлягає поверненню в порядку п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч.4 ст.185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, належності трудової книжки- повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає позивачу у повторному зверненні із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Харківського апеляційного суду.

Суддя І.Г.Рибальченко