ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 642/1981/20

провадження № 61-3948св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Харківський бронетанковий завод», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський бронетанковий завод»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод» - адвоката Гордейчука Віталія Вікторовича, на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року у складі судді Ольховського Є. Б. та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2023 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

1. У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод» (далі - ДП «Харківський бронетанковий завод») 1 019 063,60 грн на відшкодування моральної шкоди.

2. Позов мотивовано тим, що 30 серпня 2016 року внаслідок наїзду на позивача автомобіля «МАЗ 357» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом, який рухався по вул. Пащенківській зі сторони вулиці Великої Панасівської у м. Харкові в напрямку вул. Червоноармійської в районі будинку 15 та яким керував ОСОБА_2 , йому було завдано тяжких тілесних ушкоджень внаслідок чого ампутовано праву нижню гомілку.

3. На момент вчинення правопорушення водій ОСОБА_2 працював водієм у відповідача, у власності якого знаходився і транспортний засіб. Матеріальна шкода була частково відшкодована страховою компанією, однак внаслідок отримання інвалідності позивачу завдано значної моральної шкоди, яку він оцінив у сумі 1 019 063,60 грн та просить стягнути її з ДП «Харківський бронетанковий завод», як власника джерела підвищеної небезпеки.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2023 року, позов задоволено частково.

5. Стягнено з ДП «Харківський бронетанковий завод» на користь ОСОБА_1 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

6. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що вироком суду у кримінальному провадженні встановлено обставини спричинення позивачу тяжких тілесних ушкоджень та отримання інвалідності внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким на правовій підставі керував водій, працюючий у відповідача, здійснивши оцінку доказів в сукупності з іншими доказами, з урахуванням незворотності істотних змін в житті позивача внаслідок його каліцтва, а також нервових стресів, пов`язаних із тривалим кримінальним розслідуванням, частково врахувавши висновок психологічної експертизи, з урахуванням заперечень сторони відповідача, про наявність підстав для стягнення на користь позивача 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, що відповідає критерієм співмірності та розумності.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

7. У березні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ДП «Харківський бронетанковий завод» - адвоката Гордейчука В. В. на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2023 року.

8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2023 року справу № 642/1981/20 призначено

судді-доповідачеві Русинчуку М. М., судді, які входять до складу колегії: Антоненко Н. О., Дундар І. О.

9. Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу, зупинено виконання рішення місцевого суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

10. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2024 року справу № 642/1981/20 призначено судді-доповідачеві Сакарі Н. Ю., судді, які входять до складу колегії: Білоконь О. В., Осіян О. М.

11. Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2024 року замінено відповідача - ДП «Харківський бронетанковий завод» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський бронетанковий завод» (далі - ТОВ «Харківський бронетанковий завод») у справі № 642/1981/20.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. У касаційній скарзі ТОВ «Харківський бронетанковий завод», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

13. Підставою касаційного оскарження заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 910/1546/19, від 01 жовтня 2019 року у справі № 925/1628/14, від 13 лютого 2020 року у справі № 902/299/18, від 24 червня 2020 року у справі № 910/4034/19, від 31 травня 2022 року у справі № 910/3406/21, від 12 червня 2022 року у справі № 808/865/18, від 15 лютого 2022 року у справі № 924/250/19, від 17 листопада 2022 року у справі № 910/9742/21, від 24 травня 2022 року у справі № 917/663/20, від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

14. Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: недослідження зібраних у справі доказів та встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Касаційна скарга мотивована тим, що стороною відповідача неодноразово наголошувалося, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди є неспівмірним та необґрунтованим жодним доказом, а доданий стороною позивача висновок психологічної експертизи є недопустимим доказом, оскільки: свідоцтво експерта, яким складено вказаний висновок, є недійсним у зв`язку з розірванням договору; застосована експертом методика О. М. Ерделевського з 2016 року виключена з Реєстру методик та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури; у вказаному висновку не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

16. Судами попередніх інстанцій не встановлювалися обставини працевлаштування позивача протягом 2016-2020 років та його фінансового стану, що унеможливлює визначення моральної шкоди, не досліджувалися докази сторони позивача за критеріями достовірності, достатності, допустимості та належності.

17. Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 серпня 2016 року близько 17 годині ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем

«МАЗ-357», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «ЧМЗАП-9990», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався на вул. Пащенківській у м. Харкові зі сторони вул. Великої Панасівської в напрямку вул. Червоноармійській зі швидкістю біля 40 км/год.

19. Під час руху на вказаній вулиці, в районі будинку №15, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги підпунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: підпункту 10.1. - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; підпункту 12.1. - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», та здійснюючи маневр повороту направо, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який в цей час стояв в нерухомому стані на правому по ходу його руху узбіччі.

20. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичної експертизи від 05 вересня 2016 року

№ 1059-А/16 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді скальпованої рани право гомілки, розтрощення правої стопи, що призвели до ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки.

21. Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року (справа № 642/2782/17) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права управління транспортними засобами строком на три роки.

22. Звільнено ОСОБА_3 від призначеного основного та додаткового покарання на підставі пункту в) статті 1, статті 15 Закону України «Про амністію у 2016 році». Цивільний позов залишено без розгляду.

23. Автомобіль «МАЗ» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом «ЧМЗАП-9990» належить ДП «Харківський бронетанковий завод», де працював водієм ОСОБА_3 .

24. ПрАТ СК «Український страховий стандарт», яким застраховано цивільну відповідальність ДП «Харківський бронетанковий завод», відшкодовано позивачу моральну шкоду в сумі 1 104,40 грн.

25. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди, позивач посилався на проведену за його кошти психологічну експертизу, відповідно висновків якої: ситуація, яка досліджена у справі щодо дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, є психотравмувальною, постраждалому спричинені страждання (на моральному рівні); можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання ОСОБА_1 становить 1 020 168,00 грн. (або еквівалент 216 мінімальних заробітних плат).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

26. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

27. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

28. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

29. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

30. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

31. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

32. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

33. Розглянувши справу в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

34. У частині першій статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

35. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

36. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

37. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

38. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

39. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

40. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

41. Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

42. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

43. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

44. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

45. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

46. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

47. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

48. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

49. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

50. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

51. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

52. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

53. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

54. Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, яка має бути сплачена страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

55. Таким чином, особа, вважаючи страхове відшкодування моральної шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика.

56. Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 759/1587/21.

57. З метою визначення розміру морального відшкодування, який підлягає стягненню з ТОВ «Харківський бронетанковий завод», з вини працівника якого сталася дорожньо-транспортна пригода, суди першої й апеляційної інстанцій вважали, що розумним і справедливим грошовим відшкодуванням позивачу моральної шкоди буде 500 000,00 грн. Для визначення цього розміру суди врахували: перенесені позивачем фізичний біль від завданих тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до ампутації правої нижньої кінцівки з протипоказаннями до тяжкої фізичної праці та тривалого перебування на ногах; його моральні страждання, зумовлені безпомічністю через отриману травму; неможливість вести повноцінне життя у зв`язку з травмою кінцівки та обмеження працездатності.

58. У цій справі суди попередніх інстанцій підставно врахували незворотність істотних змін в житті позивача внаслідок його каліцтва через

дорожньо-транспортну пригоду, що безумовно внесло суттєві негативні корективи у життя ОСОБА_1 та призвело до необхідності небажаних змін та адаптації у зв`язку з вказаними обставинами, як-то неповноцінна трудова діяльність, незручності у побуті тощо.

59. З урахуванням обставин справи, які встановили суди попередніх інстанцій, Верховний Суд вважає, що розмір грошового відшкодування позивачу моральної шкоди, який ці суди визначили згідно з наведеними ними критеріями, є розумним і справедливим.

60. По-перше, абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

61. По-друге, формулювання виключного переліку обставин, які мають істотне значення для визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, аж ніяк не означатиме збільшення для позивача такого розміру до заявленого у позові. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Ті, обставини, які суди встановили, вплинули на обґрунтування ними розміру присудженого позивачу відшкодування.

62. Зважаючи на вищевикладене суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

63. Довід касаційної скарги, що суди попередніх інстанцій не дослідили докази, а саме не встановили фінансовий стан та середній заробіток позивача за період

2016-2020 років з метою визначення розміру моральної шкоди для запобігання безпідставного збагачення ОСОБА_1 , Верховний Суд відхиляє, оскільки, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керуючись принципом достатності доказів та за своїм внутрішнім переконанням (частина друга статті 80 ЦПК України), врахувавши встановлені обставини та наслідки, які настали для позивача у зв`язку з цими обставинами, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у визначеному судом розмірі.

64. Аргумент касаційної скарги, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимого доказу, а самевисновку психологічної експертизи, оскільки: свідоцтво експерта, яким складено вказаний висновок, є недійсним у зв`язку з розірванням договору; застосована експертом методика О. М. Ерделевського з 2016 року виключена з Реєстру методик та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури; у вказаному висновку не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, хоча і знайшов своє підтвердження (аргумент), проте зі змісту оскаржуваних судових рішень, їх мотивувальної частини, вбачається, що суди врахували заперечення сторони відповідача про неналежність вказаного доказу, частково з цим погодилися та, даючи оцінку цьому доказу, зважили на його зміст виключно у сукупності з іншими встановленими обставинами та дослідженими доказами.

65. Вказаний висновок психологічної експертизи не є самостійним доказом у групі з іншими доказами та не був покладений судами в основу оскаржуваних судових рішень, тобто, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, належний до стягнення на користь позивача, суди попередніх не брали за основу запропоновану експертом методику розрахунку відшкодування моральної шкоди.

66. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 910/1546/19, від 01 жовтня 2019 року у справі № 925/1628/14, від 13 лютого 2020 року у справі № 902/299/18, від 24 червня 2020 року у справі № 910/4034/19, від 31 травня 2022 року у справі № 910/3406/21, від 12 червня 2022 року у справі № 808/865/18, від 15 лютого 2022 року у справі № 924/250/19, від 17 листопада 2022 року у справі № 910/9742/21, від 24 травня 2022 року у справі № 917/663/20, від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

67. Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

68. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

69. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

70. Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

71. Розглянувши справу в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, тому судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Харківський бронетанковий завод», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський бронетанковий завод» залишити без задоволення.

2. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2023 року залишити без змін.

3. Поновити виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:Н. Ю. Сакара
О. В. Білоконь
О. М. Осіян