ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 699/1423/23
Провадження № 22-ц/821/1363/24
категорія : 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Літвінової Г.М. в приміщенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

23 листопада 2023 року через засоби поштового зв`язку АТ «Акцент-Банк» звернулось до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що на підставі Анкети-заяви від 27.02.2017 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та йому було видано платіжну картку.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов Договору.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 29.09.2023 виникла заборгованість у загальному розмірі 10 067,42 грн., яка складається з наступного: 9 832,08 грн. заборгованість за кредитом; 0,00 грн заборгованість за відсотками; 235,34 грн - штрафи.

На підставі наведеного, АТ «Акцент-Банк» просило суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 10 067,42 грн. та понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та про сплату пені, штрафу, а надані суду Умови і правила обслуговування не містять підпису позичальника; крім того, позивачем не доведено, що вони є актуальними на момент підписання відповідачем анкети заяви, тому дійшов висновку, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною картою, які містяться в матеріалах справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору.

Суд зазначив, що оскільки в анкеті-заяві від 27.02.2017 процентна ставка, пеня та штрафи не зазначені, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, і визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом і пені та зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту, оскільки сума протиправно списаних з рахунку відповідача банком відсотків у розмірі 5 612,58 грн та пені у розмірі 10 825,30 грн (5 612,58+10 825,30 грн = 16 437,88 грн) перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту ( 9 832,08 грн)

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

11 липня 2024 року АТ «Акцент-Банк» подало через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2024 року та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи рішення суду постановленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та із порушенням норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банк підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті.

Вказує, що відповідач користувався кредитом, а значить ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банк.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення відсотків, суд виходив із того, що відсутній підпис ОСОБА_1 на Тарифах, Умовах і Правилах, не звернувши увагу на ту обставину, що відповідач користувався коштами, а тому повинен сплачувати проценту ставку.

Якщо суд не стягнув відсотки за ч. 2 ст. 638 , ч. 2 ст. 642 ЦК України, які діяли на момент зняття коштів, то повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки НБУ.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2017 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».

Підписавши анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Указана Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. (а.с.8).

Згідно з довідками позивача на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок НОМЕР_1 , спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_2 (а.с.17 -18). При цьому, 27.02.2017 відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 500,00 грн., який, у подальшому, зменшено до 9 900,00 грн.

З виписки по картці відповідача за рахунком НОМЕР_1 вбачається, що відповідач у період з 27.02.2017 по 20.05.2022 активно користувався кредитною карткою *415, у тому числі поповнював картку. Вбачається, що позивач списував із сум поповнення відсотки за використання кредитного ліміту та пеню за прострочку за кредитом. При цьому, загальний розмір списаних відсотків за використання кредитного ліміту за весь указаний період склав 5 612,58 грн., а загальний розмір списаної пені - 10 825,30 грн. (а.с. 9-16).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №б/н від 27.02.2017, станом на 29.09.2023 сума боргу відповідача перед банком становить 10 067,42 грн., з них:- 9832,08 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);- 0,00 грн. - заборгованість за відсотками;- 235,34 грн. - штраф (а.с.5-7).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги кредитної заборгованості за договором від 27.02.2017, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщеними у рекламному буклеті, як невід`ємні частини спірного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами 27.02.2017 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг.

У вказаній Анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та про сплату пені, штрафу.

Надані суду Умови і правила обслуговування не містять підпису позичальника та позивачем не доведено, що вони є актуальними на момент підписання відповідачем Анкети-заяви.

Тарифи так само не підписані відповідачем.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.02.2017 шляхом підписання Анкети-заяви.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19), постановами Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21 (провадження № 61-17186св21) та ін.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків та штрафу, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами та пені.

Доводи банку в апеляційній скарзі, що якщо суд не стягнув відсотки за ч. 2 ст. 638 , ч. 2 ст. 642 ЦК України, які діяли на момент зняття коштів, то повинен був стягнути відсотки у розмірі облікової ставки НБУ, є необгрунтованими, оскільки банк вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами у розмірі облікової ставки НБУ не пред`явив і вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19).

До позовної заяви банком було надано розрахунок заборгованості, виписку за картковим рахунком за період з 27.02.2017 по 29.09.2023, довідки за картками та встановленими по ним лімітами.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки в анкеті-заяві від 27.02.2017 процентна ставка, пеня та штрафи не зазначені, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд визнає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом і пені та зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту, оскільки сума протиправно списаних з рахунку відповідача банком відсотків у розмірі 5 612,58 грн. та пені у розмірі 10 825,30 грн. (5 612,58 + 10 825,30 грн. = 16 437,88 грн.) перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту ( 9 832,08 грн).

Колегія суддів, ознайомившись з випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , встановила, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами, здійснював оплату товарів та послуг, а також здійснював поповнення карткового рахунку самостійно; крім того, здійснювалось поповнення його карткового рахунку і іншими особами.

Проаналізувавши рух грошових коштів по виписці, яку надано банком, судом апеляційної інстанції було встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по кредитному договору, а списані відсотки за користування кредитним коштами не є коштами, якими користувався відповідач.

Так, із виписки вбачається, що з травня 2017 року банком здійснювалось списання відсотків , а також вчинялись інші дії з картковим рахунком на загальну суму 16 437,88 грн, а відповідачем, крім здійснення витрат на загальну суму 13 539,99 грн протягом 2017-2022 років, поповнено картковий рахунок на суму 22 998,96 грн. Отже із наведеної виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачем було поповнено картковий рахунок в більшому розмірі, ніж використано, тому висновки суду першої інстанції і в цій частині є правильними.

Інші доводи, наведені представником АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції і з цього приводу надано обгрунтовані висновки з урахуванням практики Верховного Суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2024 року, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков