Справа №: 148/1364/24
Провадження № 2-о/148/80/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

представника служби у справах дітей ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини батьком.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що він є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір`ю дитини є заінтересована особа ОСОБА_3 . Документом, що підтверджує факт батьківства заявника є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , що видане 18.05.2022 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Зазначає, що з матір`ю дитини, ОСОБА_3 перебував у фактичних шлюбних відносинах від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 . В 2015 році шлюбні відносин припинилися, через різні погляди на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. З того часу і по теперішній час неповнолітній син ОСОБА_5 , залишився проживати з заявником за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному утриманні та забезпеченні ОСОБА_2 ..

За час, що минув після припинення шлюбних відносин, а саме на протязі 9 років мати ОСОБА_3 ніякої участі у виханні своєї дитини не бере, належним вихованням дитини не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, коштів на утримання сина не надає.

Посилається на те, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки напряму впливає на його права й обов`язки та інтереси сина ОСОБА_5 , який перебуває на його самостійному вихованні, при цьому зазначає, що у будь який час заявник може бути мобілізований і фактично неповнолітня дитина залишиться одна, без батьківського піклування, враховуючи, що матів ОСОБА_3 перебуває за межами України. Заявник не має іншої можливості підтвердити факт самостійного виховання дитини, чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення даного юридичного факту. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити наступний факт, що має юридичне значення: що він самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення справи суду не надала.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, пояснивши, що дійсно заявник на протязі 9 років займається вихованням сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки матір дитини ОСОБА_3 самостійно самоусунулася від виховання дитини. Представник служби у справах дітей особисто виїздив в складі комісії за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_5 2007 року народження за адресою: АДРЕСА_1 , спілкувалися з останнім також спілкувалися з сусідами та бабусею по лінії матері, було обстежено умови проживання неповнолітнього та було складено акт обстеження умов проживання від 16.05.2024 року. В будинку створенні всі належні побутові умови для проживання та розвитку, дитина доглянута, має одяг, взуття, а також враховано і інтереси дитини, яка виявила побажання проживати з батьком. Щодо матері ОСОБА_3 при спілкування з односельцями та бабусею останньої встановлено, що остання не приділяє уваги вихованню свого сина, не цікавилася навчанням та його здоров`ям та не спілкується з ОСОБА_5 близько шести років, на даний час перебуває за межами України.

Також зазначив, що заявник звертався до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради про визначення місця проживання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим було вивчено умови проживання батьків та подані документи, а також ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, інші обставини, що мають істотне значення, комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради вирішено визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Просив заяву задовольнити, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Суд, вислухавши учасників процесу, опитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою заявника ОСОБА_2 та проживає у с. Богданівка все життя. Сім`ю ОСОБА_7 знає дуже добре, його син ОСОБА_5 виріс у свідка на очах. Сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 створили дуже рано, спочатку проживали дуже добре, а згодом ОСОБА_3 покинула чоловіка з дитиною та пішла проживати окремо, оскільки хотіла влаштувати своє життя, зустрічалася з різними чоловіками. Щодо виховання дитини пояснила, що з того часу як покинула сім`ю, ОСОБА_3 біля 10 років не займається взагалі вихованням дитини. Заявник з того часу сам займається вихованням навчанням ОСОБА_5 , свідок також допомагала заявнику продуктами. На даний час ОСОБА_3 виїхала за кордон з родичами.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що знайомий з заявником ОСОБА_2 з дитинства, він порядна та працьовита людина, спочатку працював у колгоспі, зараз у ТОВ ОСОБА_9 , всі кошти які він заробляв витрачав на сім`ю, а його колишня дружина ОСОБА_3 жила в своє задоволення, всі кошти тратила на себе, хоча сама ні де не працювала. Близько семи років вони разом не проживають, дитина ОСОБА_5 залишився проживати разом з батьком знаходиться на повному його утриманні близько 6-7 років, саме батько займається вихованням, навчанням сина. Мати хлопця взагалі не цікавилася долею дитини, спочатку проживала разом з матір`ю, а потів виїхала за кордон.

Допитаний у якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком та навчається в Богданівському ліцеї в 11 класі, займається спортом. Батько ОСОБА_2 вже вісім років самостійно займається його вихованням, харчуванням та навчанням, забезпечує коштами. Мітір ОСОБА_3 вже як 8 років взагалі не спілкувалася з останнім навідь по телефону. Щодо бабусі зі сторони матері, пояснив, що вона не визнає свідка як онука, також погано відноситься до батька ОСОБА_2 ..

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії серії НОМЕР_1 , що видане 18.05.2022 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.(а.с. 10)

Згідно витягів з реєстру територіальної громади, заявник ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 8-9)

Згідно довідки Богданівського ліцею Тульчинської міської ради Вінницької області від 06.05.2024 за № 20, ОСОБА_10 , 2007 року народження, навчається у Богданівському ліцеї. Батько сам опікується вихованням сина. Регулярно відвідує батьківські збори. Фінансує харчування сина у шкільній їдальні.(а.с. 11)

Згідно довідки Богданівського ліцею Тульчинської міської ради Вінницької області від 31.05.2024 за № 26, ОСОБА_2 дійсно особисто піклується про виховання сина ОСОБА_4 протягом останніх шести років(з 2018 року по даний час). (а.с. 13)

Згідно довідки старости Богданівського старостинського округу Неборецького В.В. від 06.05.2024 за 46, видана виконкомом Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 , 1982 року народження, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 про те, що склад його сім`ї слідуючий: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 12)

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 16.05.2024 року, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно постійно на протязі дев`яти років проживає разом з батьком (заявником по справі) ОСОБА_2 , 1982 року народження за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 14)

Згідно довідок «Тульчинської ЦРЛ» Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за медичною допомогою в психіатричний та наркологічний кабінети не звертався.(а.с. 15-16)

Згідно довідки «КНП Тульчинський ЦПМСД» Тульчинської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснює догляд та піклування за неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За останні три роки ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 відвідував медичні заклади здоров`я району з питань захворювання, профілактичних оглядів та щеплень проти керованих інфекцій.(а.с. 17)

Згідно декларації № 0001-АЕЕ4-А9АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 уклав угоду з «КНП Тульчинський ЦПМСД» Тульчинської міської ради для отримання медичних послуг, законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .(а.с. 18)

Згідно довідки виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.05.2024 за № 62, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , син- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає разом з батьком, перебуває на його повному утриманні та забезпеченні. Мати сина - ОСОБА_3 з 2017 року разом з сім`єю не проживає, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 . Свідки - жителі села Богданівки : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .(а.с. 19)

Згідно характеристики виданої виконкомом Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.05.2024 за № 63, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 з часу народження. По місцю проживання характеризується позитивно. Склад його сім`ї слідуючий: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учень 10 класу Богданівського ліцею, проживає разом з батьком. Мати сина - ОСОБА_3 , з сім`єю не проживає, зареєстрована по АДРЕСА_2 , являється інвалідом 2 групи загального захворювання. На протязі семи років вихованням дитини не займається, навчальний заклад не відвідує. З 2023 перебуває за кордоном.

В громадських місцях і побуті ОСОБА_2 поводить себе добре. Користується авторитетом серед друзів та жителів населеного пункту. Врівноважений, товариський. До виховання дитини відноситься відповідально.

Заяв та скарг на дії ОСОБА_2 від жителів населеного пункту не надходило.

Іншими компрометуючими матеріалами відносно ОСОБА_2 не володіємо. (а.с. 20)

Згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 26.07.2017 року, ОСОБА_2 успадкував житловий будинок, по АДРЕСА_1 .(а.с. 24)

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92957442 від 26.07.2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 являється власником житлового будинку, по АДРЕСА_1 .(а.с. 25)

Згідно відповіді № 691575 від 15.07.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 43)

Згідно відомостей Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 виїхала за межі України 23.11.2023 року та на територію України не поверталася.(а.с. 60,76)

Згідно заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.05.2024, останній звертався до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради про визначення місця проживання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 17.07.2024 за № 224 «Про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виконавчий комітет Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області вирішив визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 75)

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

У п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У справі, заявник просить встановити факт самостійного виховання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У цій справі матір неповнолітнього, ОСОБА_3 самоусунулася від виховання та утримання свого сина ОСОБА_5 , якого дев`ять років тому залишила проживати разом з батьком та з того часу не цікавиться долею дитини, участі у його вихованні та утриманні не приймає.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У справі, яка переглядається, заявник просить установити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини.

Так, у статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Таким чином з огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне частково задовольнити заявлені вимоги, виходячи з того, що дійсно у судовому засіданні встановлено, що заявник займається вихованням та утриманням неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тульчинської міської ради визначено з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право. У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що заявником доведений факт саме виховання та утримання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний факт є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника як батька неповнолітньої дитини, і таке потрібне з метою захисту прав та інтересів дитини заявника. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Відомості, які б спростовували даний висновок суду - відсутні.

При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику ОСОБА_4 , що відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виходячи з вимог ч.7 ст.294 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Враховуючи наведену норму Закону, понесений заявником судовий збір необхідно залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 19, 76-82, 141, 263- 265, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини батьком, задовольнити частково.

Встановити факт виховання та утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти заявлених вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.10.2024 року.

Суддя О.О.Дамчук