cправа № 752/2663/24
провадження №: 2/752/3413/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 була підписана Заява-Анкета, згідно з якою, позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем нарахована заборгованість позивачу. Проте, позивач не згоден з нарахованою сумою заборгованості. Зазначає, що не отримував від Банку Публічну пропозицію на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, що у сукупності з Акцептом свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Зауважив, що під час надання Акцепту відповідач ні з якою Публічною пропозицією на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб позивача не ознайомлював. Крім того, зазначив, що відповідач самостійно встановлював та змінював розмір кредитного ліміту.

Враховуючи викладене, позивач просить кредитний договір визнати недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину; зобов`язати АТ «Сенс Банк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

У березні 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

У травні 2024 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 11.04.2016 АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом надання Банку підписаної ним оферти уклали Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб було укладено угоду про надання кредиту № 630396425. Зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позивачу кредитну карту та перерахував кошти. Згідно оферти та акцепту всі відносини між клієнтом та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, регулюються Договором, який розміщений за електронною адресою: www.alfabank.com.ua. З підстав викладених у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову.

Разом з цим, представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2016 року АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом надання Банку підписаної ним оферти уклали Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») було укладено угоду про надання кредиту № 630396425.

Відповідно п. 3.1 умов вищевказаного договору сума кредиту складала 1 000,00 грн., процентна ставка 36% річних. Ліміт відновлювальної кредитної лінії встановлено в розмірі 200 000,00 грн.

Також, згідно оферти та акцепту всі відносини між Клієнтом та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, регулюються Договором. Діюча редакція Договору розміщена за електронною адресою: www.alfabank.com.ua.

У розділі 8 оферти, яка була підписана особисто ОСОБА_1 зазначається, що Підписанням Оферти на укладення Угоди про надання кредиту він беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі з інформацією необхідною для прийняття усвідомленого рішення перед укладенням Договору, а також умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які мені роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, (2) ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, зокрема його положеннями, що регулюють порядок та умови оформлення продукту «Максимум», «Максимум-готівка», які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою: alfabank.com.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Крім того, позивач підписав до договору паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтверджує отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа Банк») на акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»).

Відповідно до ч 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.6, ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 2,3, ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплатити проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства(ст. 536 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч.ч. 1, 2 ст. 1054, ч.ч. 1, 2 ст. 1056 ЦК України за договором позики (кредитним договором) позикодавець (кредитодавець) має право на одержання від позичальника процентів суми позики (кредиту), причому тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом (позикою), розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, презумпція свободи договору та диспозитивність законодавчої регламентації відносин позики і кредитування надають сторонам договору позики (кредитного договору) право самостійно визначати будь які умови договору, в тому числі розмір і порядок плати за користування позикою (кредитом), за однією лише умови - щоб домовленість сторін не суперечила законодавству.

Відповідно, встановлення сторонами в кредитному договорі неустойки за порушення строків виконання грошового зобов`язання та погодження її розміру відповідає вимогам законодавства та є результатом вільного волевиявлення сторін правочину, в тому числі позивача.

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції на час укладення оспореного договору, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Враховуючи викладене, умови кредитування, погоджені сторонами у кредитному договорі повністю відповідають умовам чинного законодавства, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Позивач ознайомився з умовами споживчого кредиту, в тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитом та відповідальності за порушення зобов`язання, що підтверджується його підписом.

Сплата процентів за користування чужими грошовими коштами прямо передбачена чинним законодавством, у зв`язку з чим позовна вимога про визнання недійсним договору в частині нарахування відсотків за користування кредитом, є безпідставною.

Кредитний договір не містить відповідальності позивача за порушення ним грошового зобов`язання, наявність якої могла б бути розцінена як встановлення жорстких обов`язків споживача в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача». Умови кредитного договору не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивача і не є несправедливими.

У зв`язку із наведеними оспорюваний договір не суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів».

Безпідставними є твердження позивача, що відповідачем не виконані вимоги ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, згідно ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Позивачу надано паспорт споживчого кредиту, з яким останній ознайомлений, про що свідчить його підпис. Вся інформація про умови кредитування відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Закону міститься, в тому числі і на офіційному сайті банку, отже, відповідачем виконані вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит в повному обсязі.

Позивачем не доведено недобросовісності в діях відповідача та що кредитні договори містять несправедливі умови.

При цьому, суд враховує суперечливу поведінку позивача, який після укладення кредитного договору, користувався кредитними коштами, не оскаржував вказаний договір, а також повертав кредитні кошти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.01.2021, справа № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20, зазначила: якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Оскільки оспорюваний позивачем кредитний договір погоджений сторонами відповідно до ст.ст. 6, 536, 626-628, 1046, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, оплатності користування чужими коштами, правових наслідків порушення зобов`язання, а також зважаючи на те, що оспорюваним договором не порушуються права позивача, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає, що виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур