АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року

м. Чернівці

справа № 727/3662/23

провадження 22-ц/822/556/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Лисака І.Н., Одинака О.О.

секретаря Факас А.В.

з участю представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Бацей Тетяни Миколаївни, представника відповідача ОСОБА_1

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 березня 2024 року, головуючий у першій інстанції Гавалешко П.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у квітні 2023 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Зазначало, що Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065, виконання якого забезпечено договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 поруки.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» виконало зобов`язання, надало ОСОБА_2 кредит в сумі 13980 доларів США на строк до 02 вересня 2022 року.

У зв`язку із невиконання ОСОБА_2 зобов`язання за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 виникла заборгованість з повернення відсотків за користування кредитом в сумі 87 доларів США 05 центів, пені в сумі 642 долари США 65 центів.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 заборгованість з відсотків за користування кредитом в сумі 87 доларів США 05 центів, пені в сумі 642 долари США 65 центів солідарно.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 червня 2023 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором№ CVF0GK03470065 в сумі 729 доларів США 70 центів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.

Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 червня 2023 року.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у січні 2024 року збільшило позовні вимоги, просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 заборгованість з кредиту в сумі 7535 доларів США 84 центи, відсотків за користування кредитом в сумі 415 доларів США 66 центів, комісії в сумі 192 долари США, пені в сумі 642 долари США 65 центів солідарно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 березня 2024 року у позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції положень частини 6 статті 36 Закону України «Про іпотеку», безпідставне посилання судом першої інстанції на встановлення факту використання Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» права на задоволення вимог за кредитним договором на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису.

Постановою Верховного суду від 21 серпня 2023 року рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності залишено в силі.

Тому завершення позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося.

За договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 не повернуто кредит в сумі 7535 доларів США 84 центи, відсотки за користування кредитом в сумі 415 доларів США 66 центів, комісію в сумі 192 долари США, пеню в сумі 642 долари США 65 центів

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Карпюк Ю.М., просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 заборгованості з кредиту в сумі 7535 доларів США 84 центи, відсотків за користування кредитом в сумі 415 доларів США 66 центів, комісії в сумі 192 долари США, пені в сумі 642 долари США 65 центів солідарно.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на не підтвердження Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», що є власником заставної, виданої на підставі пункту 5 договору між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 іпотеки від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що правосуб`єктність на звернення стягнення заборгованості за кредитним договором може підтверджуватися виключно заставною.

Водночас суд першої інстанції вважав встановленим факт позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки, використання Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» свого права на задоволення вимог за кредитним договором, недійсність всіх подальших вимог банку.

Мотивовано такі висновки суду першої інстанції рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

Відповідно до пункту 7.1 договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строку з 03 вересня 2007 року по 02 вересня 2022 року включно вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 12000 доларів США на покупку житла, а також у розмірі 1980 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати; відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору.

На підставі пункту 7.3 договору забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.д.

Також Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 вчинено договір поруки від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

За змістом пункту 16 договору предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 13980 доларів США.

Крім того Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

Згідно із пунктом 5 договору одночасно з укладенням цього договору іпотекодавець і позичальник підписують в одному оригінальному екземплярі заставну та передають заставну іпотекодержателю.

Після підписання заставної іпотекодержатель реєструє іпотеку за даним договором і заставну в Державному реєстрі іпотек.

До матеріалів справи приєднано заяву ОСОБА_2 від 03 вересня 2007 року на видачу готівки в сумі 12000 доларів США за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

За повідомленням Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» позичальнику ОСОБА_2 , поручителю ОСОБА_3 від 06 березня 2023 року №30.1.0.0/2-70903CVF0L405 наявна заборгованості за процентами сумі 87 доларів США 05 центів, пені в сумі 642 долари США 65 центів, заплановані заходи звернення до суду з позовом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 заборгованість складається з кредиту в сумі 7535 доларів США 84 центи, відсотків за користування кредитом в сумі 415 доларів США 66 центів, комісії в сумі 192 долари США, пені в сумі 642 долари США 65 центів.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запису про право власності визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни індексний номер: 32546002 від 25.11.2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартиру площею 30.5 кв. м., , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», вилучивши запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17627365 від 25.11.2016 року про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та вилучення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на нерухоме майно №17627365 скасовано.

У позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на нерухоме майно №17627365 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності скасовано, а рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року про задоволення позовних вимог в цій частині залишено в силі.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Встановлено, що між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

Відповідно до пункту 7.1 договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строку з 03 вересня 2007 року по 02 вересня 2022 року включно вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 12000 доларів США на покупку житла, а також у розмірі 1980 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати; відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору.

На підставі пункту 7.3 договору забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.д.

Також Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 вчинено договір поруки від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

За змістом пункту 16 договору предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 13980 доларів США.

Крім того Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

Згідно із пунктом 5 договору одночасно з укладенням цього договору іпотекодавець і позичальник підписують в одному оригінальному екземплярі заставну та передають заставну іпотекодержателю.

Після підписання заставної іпотекодержатель реєструє іпотеку за даним договором і заставну в Державному реєстрі іпотек.

Заслуговують на увагу твердження Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин правового механізму, передбаченого нормами частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги (частина перша статті 6 Закону «Про іпотеку»).

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У пунктах 58, 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) зазначено, що закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Закон України «Про іпотеку» як акт цивільного законодавства визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору.

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Так, стаття 36 зазначеного Закону передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частина четверта статті 591 ЦК України містить загальне правило, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлює спеціальне правило, яке підлягає переважному застосуванню.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» після звершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Норма права, яка міститься в зазначеній частині Закону, передбачає недійсність вимог іпотекодержателя, які можуть виникнути до боржника після будь-якого позасудового врегулювання, зокрема після звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, має обмежувальний характер регулювання, тому не може тлумачитися розширено.

Із цього випливає неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість такого предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною (оберненням його у свою власність).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону).

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень за змістом рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запису про право власності встановлено, що Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк звернуто стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, відповідний на підставі рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. індексний номер 32546002 від 25 листопада 2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. індексний номер: 32546002 від 25 листопада 2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», вилучивши запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17627365 від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та вилучення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на нерухоме майно №17627365 скасовано.

У позові ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на нерухоме майно №17627365 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності скасовано, а рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року про задоволення позовних вимог в цій частині залишено в силі.

Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація права власності (спеціального майнового права) на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність (набуття спеціального майнового права) іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі) ( частини восьма статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Ураховуючи скасування рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 травня 2022 року рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. індексний номер: 32546002 від 25 листопада 2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не відбулося.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про позасудове врегулювання спору та недійсність вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» щодо до ОСОБА_2 про стягнення за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065 заборгованості з кредиту в сумі 7535 доларів США 84 центи, відсотків за користування кредитом в сумі 415 доларів США 66 центів, комісії в сумі 192 долари США, пені в сумі 642 долари США 65 центів.

На підставі ч.1ст.367 ЦК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Так, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У підпункті в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом з тим апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» містить посилання лише на неможливість застосування частини 6 статті 36 Закону України «Про іпотеку» з огляду на те, що завершення позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося.

Натомість, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» не містить доводів щодо незаконності або необгрунтованості висновків суду першої інстанції в частині не надання Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» доказів на підтвердження, що Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є власником заставної, що правосуб`єктність на звернення стягнення заборгованості за кредитним договором може підтверджуватися виключно заставною.

Заставна - це іпотечний цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов`язанням, за умови, що воно підлягає виконанню в грошовій формі, а в разі невиконання основного зобов`язання - право звернути стягнення на предмет іпотеки. Заставна оформлюється, якщо її видача передбачена іпотечним договором. Після державної реєстрації іпотеки оригінал заставної передається іпотекодержателю, якщо інший порядок передачі заставної не встановлено іпотечним договором. Заставна не є емісійним цінним папером. Першим власником заставної є особа, яка на момент видачі заставної відповідно до умов іпотечного договору має статус іпотекодержателя. Якщо інше не передбачено іпотечним договором, оригінал заставної передається такому іпотекодержателю (частина перша статті 20 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини другої статті 20 Закону України «Про іпотеку» заставна може передаватися її власником будь-якій особі шляхом вчинення індосаменту. Наступний власник заставної набуває всі права іпотекодержателя (нового кредитора) за договором, яким обумовлене основне зобов`язання, та за іпотечним договором, на підставі якого була видана заставна, а права попереднього власника заставної як іпотекодержателя (первісного кредитора) припиняються. Попередній власник заставної на вимогу нового власника зобов`язаний передати новому власнику документи та інформацію, які є важливими для здійснення прав, що випливають із заставної.

Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов`язанням не допускається у разі видачі заставної. Після видачі заставної перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом порядку (частина четверта статті 24 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про іпотеку» передача заставної здійснюється шляхом виконання на ній особою, якій належить заставна (індосантом), передавального напису (індосаменту) на користь іншої особи (індосата) та передачі оригіналу заставної. Передача заставної не потребує згоди іпотекодавця або боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Передача заставної шляхом вчинення індосаменту надає індосату всі права іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням. Індосат набуває прав іпотекодержателя з моменту державної реєстрації відомостей про передачу заставної в установленому законом порядку (частина перша статті 26 Закону України «Про іпотеку»).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільний оборот заставної, як цінного паперу, відбувається тільки внаслідок передачі заставної шляхом виконання на ній особою, якій належить заставна (індосантом), передавального напису (індосаменту) на користь іншої особи (індосата) та передачі оригіналу заставної.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц зазначено, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

У постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18, від 21 серпня 2023 року у справі № 552/7368/19, від 30 серпня 2023 року у справі №363/3231/18 сформульовані подібні висновки стосовно прийняття апеляційним судом нових доказів.

Чернівецьким апеляційним судом роз`яснено представнику Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Бацей Т.М. право на подання доказів на підтвердження обставин наявності заставної серії ПБ №011693, виданої Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065, ураховуючи виключне значення доказу для правильного вирішення справи.

Натомість, представником Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Бацей Т.М. у судовому засіданні 24 липня 2024 року не підтримано клопотання про залучення до матеріалів справи заставної.

Ураховуючи не надання Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» заставної, виданої на підставі пункту 5 договору між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 іпотеки від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність права Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» вимоги за основним зобов`язанням, тобто порушення права Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на виконання зобов`язанням за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредиту від 03 вересня 2007 року № CVF0GK03470065.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 травня 2018 року у справі № 367/2271/15-ц (провадження № 14-146цс18) зробила висновок, що суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Карпюк Ю.М. у відзиві подано заяву про застосування строків позовної давності у грудні 2023 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

На підставі ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до абз.1.2 п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18зроблено висновок, що перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на відмову у позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з підстави не порушення права чи інтересу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», за захистом якого він звернувся до суду, тобто необґрунтованості, відсутні підстави для вирішення питання про застосування спливу позовної давності.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 березня 2024 року підлягає зміні в мотивувальній частині з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 березня 2024 року змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 30 липня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді І. Н. Лисак

О. О. Одинак