Справа № 295/6959/22
Провадження № 22-з/801/110/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 рокуСправа № 295/6959/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук Світлани Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 про визнання незаконними і скасування постанови та акту державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

06 грудня 2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира клопотання ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою від 06 грудня 2023 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Бородін Д.В. подав апеляційну скаргу.

17 січня 2024 року ухвалою Житомирського апеляційного суду було відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою.

11 березня 2024 року Житомирським апеляційним судом було винесено постанову у даній справі, а 25 квітня 2024 року - додаткову постанову.

13 червня 2024 року постановою Верховного Суду було скасовано постанову Житомирського апеляційного суду від 11 березня 2024 року та додаткову постанову цього суду від 25 квітня 2024 року, передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку із задоволеними самовідводами суддів у Житомирському апеляційному суді утворити склад суду для розгляду вказаної апеляційної скарги було неможливо.

15 серпня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла вказана цивільна справа для розгляду відповідно до розпорядження голови Житомирського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року.

28 серпня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду прийнято справу до свого провадження. Призначено справу до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 10 вересня 2024 року о 09 год. 50 хв.

10 вересня 2024 року Вінницьким апеляційним судом винесено постанову у зазначеній цивільній справі, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Бородіним Д.В., залишено без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2023 року - без змін.

16 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Нестерчук С.С. подала до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. у суді апеляційної інстанції.

Того ж дня від ОСОБА_2 до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення, у якому він просив відмовити у задоволення цієї заяви, оскільки доказів понесених витрат під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному судів заявник не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на те, що здійснення виклику у судове засідання учасників справи згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення є правом суду, а не його обов`язком, для ухвалення додаткового рішення з названої підстави будь-яких пояснень учасників справи не потрібно, тому суд не вбачає необхідності їх викликати у судове засідання.

Вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що вказану заяву слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2024 року між адвокатом Нестерчук С.С. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги №03-1/24, у п. 2.1 якого сторони погодили, що гонорар адвоката складає 5 000 грн.

12 березня 2024 року адвокат Нестерчук С.С. та ОСОБА_1 підписали акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого адвокат Нестерчук С.С. надала ОСОБА_1 правничу допомогу у виді вивчення законодавства, яке регулює спірні відносини; пошуку та аналізу релевантної судової практики та актуальних правових позицій Верховного Суду; підготовки та поданні до суду відзиву на апеляційну скаргу, направлення іншим учасниками справи; участі в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Повноваженнях адвоката Нестерчук С.С. на представництво інтересів ОСОБА_1 у судах апеляційної інстанції підтверджуються ордерами серії АМ № 1040070 та серії АМ № 1020434.

08 березня 2024 року від адвоката Нестерчук С.С. через підсистему «Електронний суд» до Житомирського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , якому вона заявила клопотання про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., а 19 березня 2024 року від ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» до Житомирського апеляційного суду надійшло заперечення, у якому він просив відмовити у задоволення цієї заяви.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї ст. суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Якщо суд визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Такі висновки збігаються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17.

У постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 911/4242/15 Верховний Суд зазначив, що оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару адвоката є завищеним (постанова Верховного Суд від 25 червня 2024 року у справі № 713/1116/22).

Дослідивши доводи заяви та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн. є завищеними та неспівмірними наданим послугам, а також часом, який був реально витрачений адвокатом, оскільки:

1) представник ОСОБА_1 - адвокат Нестерчук С.С. брала участь у одному судовому засіданні 11 березня 2024 року у Житомирському апеляційному суді, яке тривало незначний проміжок часу;

2) вчинення адвокатом таких дій, як підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, направлення його іншим учасниками справи є однієї процесуальною дією, яка має назву «подача відзиву на апеляційну скаргу» (ч. 1 ст. 360 ЦПК України). Разом з тим, п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає такий вид правої допомоги, як складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, тобто зазначена норма закону не розмежовує таких понять, як підготовка документу, подача документу та направлення його іншим учасникам справи;

3) представник ОСОБА_1 - адвокат Нестерчук С.С. до Вінницького апеляційного суду у судове засідання, призначене на 10 вересня 2024 року, не з`явилась.

З урахуванням наведеного, врахувавши заперечення ОСОБА_2 проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук С.С. про ухвалення додаткового рішення, колегія судів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у суді апеляційної інстанції, можливо визначити у 2 000 грн. та стягнути таку суму із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, слід зазначити, що доводи ОСОБА_2 , викладені у запереченні, про те, що доказів понесених витрат під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному судів заявник не надала, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук С.С. про ухвалення додаткового рішення, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки Вінницьким апеляційним судом розглядалась апеляційна скарга ОСОБА_2 , що була подана до Житомирського апеляційного суду,

та досліджувався відзив на неї представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук С.С., що був поданий до Житомирського апеляційного суду, з тих підстав, що зазначена цивільна справа надійшла на адресу Вінницького апеляційного суду згідно розпорядження голови Житомирського апеляційного суду для розгляду, питання про відкриття апеляційного провадження за згаданою вище апеляційною скаргою Житомирським апеляційним судом вже було вирішено та справу цим судом вже було призначено до розгляду, тому надання додаткових доказів понесених витрат ОСОБА_1 під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному судів не вимагається, а наявні у справі докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції дозволяють надати оцінку обґрунтованості заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук С.С. про ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук Світлани Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цій справі задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 з (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. М. Шемета

О. С. Панасюк