Справа № 161/3370/24 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-з/802/62/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 - Самчука Антона Миколайовича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2024 року у цій справі залишено без змін.

25 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - Самчук А.М. через підсистему «Електронний суд» подав до Волинського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду, яку обґрунтовував тим, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» він повідомив про понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн та що докази понесення витрат у вказаному розмірі будуть надані після винесення рішення апеляційним судом. Просив суд ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки судове рішення у цій справі ухвалювалося без повідомлення учасників справи, тому й питання про ухвалення додаткового рішення суду апеляційним судом вирішується у такому ж порядку.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою постановлення ухвали у цій справі є 02 жовтня 2024 року - дата складення повного судового рішення.

Заява представника позивача ОСОБА_1 - Самчук А. М. про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_1 - Самчук А. М. у відзиві на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» повідомив про понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн та що докази понесення витрат у вказаному розмірі будуть надані після винесення рішення апеляційним судом.

25 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - Самчук А.М. подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду та додав відповідні докази, а саме: копію договору про надання правничої допомоги від 09 лютого 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Самчуком А. М.; копію додатка до вказаного договору від 05 вересня 2024 року, у якому сторони погодили доповнити договір умовою про надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції та визначили її фіксований розмір (гонорар) у розмірі 10 000 грн; копію акта виконаних робіт від 25 вересня 2024 року, згідно з яким загальний розмір понесених витрат у суді апеляційної інстанції становить 10 000 грн; копію додатка до вказаного акту з переліком наданих адвокатом послуг позивачу; копію рахунка-фактури № 1 від 05 вересня 2024року на суму 10 000 грн; копію платіжної інструкції від 10 вересня 2024 року про сплату позивачем ОСОБА_1 10 000 грн за надання правової допомоги згідно з договором від 09 лютого 2024 року.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанцій не заявляв, хоча відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач будучи обізнаним із відзивом на апеляційну скаргу, не зазначав про неспівмірність витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції у цій справі.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, касаційний суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23).

Водночас як уже було встановлено апеляційним судом у цій справі, у відзиві представника позивача ОСОБА_1 - Самчука А. М. на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» зазначено про понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

25 вересня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - Самчука А. М. про ухвалення додаткового рішення із доказами розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу. Однак обґрунтувань поважності причин неподання таких доказів, які були наявні у представника позивача ОСОБА_1 - Самчука А. М. до ухвалення рішення апеляційним судом у цій справі, його заява не містить.

Зважаючи на наведене, колегія суддів доходить висновку, що у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Самчука А. М. про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до ухвалення апеляційним судом рішення у цій справі, яка розглядалася без повідомлення учасників справи та у якій судові дебати не проводилися. Разом з тим відповідні докази, що підтверджують розмір витрат професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції були наявні у позивача та його представника до ухвалення апеляційним судом рішення, проте не подані до закінчення розгляду справи.

Керуючись статтями 268, 270, 381 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Самчука Антона Миколайовича про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: