ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 570/5695/23

провадження № 61-4058св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Клеванська селищна рада Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Красовського О. О., та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, прийняту у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Ковальчук Н. М., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: Клеванська селищна рада Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну добровільно долучився до лав Збройних Сил України, а з 16 вересня 2022 року в районі населеного пункту Тернові Поди Миколаївського району Миколаївської області зник безвісти. Згодом його тіло було упізнано, після чого було видано свідоцтво про смерть.

Однак при звернені до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки при перевірці документів нотаріусом встановлено розбіжності між її теперішнім прізвищем « ОСОБА_1 » та прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_3 , як « ОСОБА_1 ».

Внаслідок втрати документів про укладення шлюбу з ОСОБА_6 та про розірвання шлюбу з ним, з урахуванням того, що ці події відбувалися понад 50 років тому на території Російської Федерації, вона не в змозі відновити документи про цей шлюб.

Отже, через розбіжності у прізвищах вона не може оформити спадкові права після смерті сина ОСОБА_3 .

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Тернові Поди Миколаївського району Миколаївської області.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тернові Поди Миколаївського району Миколаївської області, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності та обґрунтованості заяви ОСОБА_1 , адже сукупністю перевірених і оцінених доказів у справі об`єктивно та переконливо підтверджується те, що заявниця є матір`ю ОСОБА_3 .

При цьому зауважено, що встановлення факту, який має юридичне значення, є необхідним для прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті сина.

Також, зазначено, що задоволення цієї заяви не впливає на права ОСОБА_2 , не обмежує її у правах на спадкування, адже обставини щодо того, чи проживала ОСОБА_2 із ОСОБА_3 , за якою адресою, який період часу, тощо, не входять до предмету розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У березні 2024 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просила суд скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2024 року і ухвалити нове судове рішення про залишення заяви без розгляду.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 впливає на її права й обов`язки як спадкоємця, оскільки вона є цивільною дружиною спадкодавця ОСОБА_3 .

Підставою касаційного оскарження рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2024 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2024 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої і апеляційної інстанції норм матеріального й процесуального права, а саме застосування норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19 (провадження № 14-481цс19) та у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), від 29 вересня 2023 року у справі № 751/3254/22 (провадження № 61-3359св23).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Курило Р. М. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У квітні 2024 року заявник у встановлений судом строк усунув недоліки касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У квітні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_1 (а. с. 8).

Щодо зміни прізвища ОСОБА_1 із « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », то у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 міститься запис відділу реєстрації актів громадського стану Рівненського району Рівненської області про укладення нею ІНФОРМАЦІЯ_4 шлюбу із ОСОБА_8 (а. с. 6, 7).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 17 квітня 1974 року укладено шлюб, прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 (а. с. 13).

З архівної довідки Комунального підприємства «Трудовий архів Рівненської міської ради» від 14 жовтня 2022 року № 1849/04-02 видно, що відповідно до наказу від 05 лютого 1974 року № 25 по Оржівському деревообробному комбінату ОСОБА_1 була прийнята на роботу робочою на клеїльний прес в цех № 2 з 07 лютого 1974 року. Згідно з наказом від 13 січня 1976 року № 6 по Оржівському деревообробному комбінаті, ОСОБА_1 , пресовщиця фанерного цеху була звільнена з роботи за власним бажанням з 14 січня 1976 року (а. с. 15).

Відповідно до особової картки, яка заповнюється при прийнятті на роботу, наявний запис (російською мовою) « ОСОБА_1 ». У подальшому прізвище « ОСОБА_1 » було закреслене і записане прізвище « ОСОБА_1 », також у картці зазначено про те, що вона має сина 1969 року народження (а. с. 16).

У страховому свідоцтві по змішаному страхуванню життя серії НОМЕР_5 від червня 1991 року зазначено, що страхувальник ОСОБА_3 має право одержати страхову суму після закінчення строку страхування, а у випадку його смерті страхова сума має бути виплачена ОСОБА_1 (а. с. 23).

Згідно з довідкою Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 12 жовтня 2022 року № 1905/02-1922 підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , є сином ОСОБА_1 (а. с. 19).

Відповідно до довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 05 жовтня 2022 року № 2378 про осіб, зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_2 , до складу сім`ї ОСОБА_1 належить в тому числі і ОСОБА_3 , який проживає за зазначеною адресою без реєстрації (а. с. 20).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05 жовтня 2022 року № 71, складеним комісією Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, затвердженим Клеванським селищним головою, до складу сім`ї ОСОБА_1 належить в тому числі і ОСОБА_3 , який проживає у квартирі АДРЕСА_2 без реєстрації (а. с. 21, 22).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 жовтня 2022 року встановлено, що 28 вересня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_1 щодо зникнення сина ОСОБА_3 зареєстровано кримінальне провадження № 0000520 за частиною п`ятою статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (а. с. 24).

Згідно із сповіщенням сім`ї від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що на війні загинув її син ОСОБА_3 (а. с. 28).

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області від 04 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000327, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 грудня 2022 року, встановлено особу трупа. Цією постановою підтверджено, що ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір безвісно зниклого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у прямій біологічній спорідненості із тілом невідомого військового, біологічний зразок якого було надано для дослідження експертам, з імовірністю 99,746 % (а. с. 46).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т. В. від 06 листопада 2023 року № 85/02-14 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріусом було їй відмовлено внаслідок відсутності документів, які могли би підтвердити родинні відносини з ОСОБА_3 , а також пропуском строку звернення за прийняттям спадщини (а. с. 44, 45).

В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які показали, що знали ОСОБА_3 за прізвищем « ОСОБА_1 », а також їм відомо, що ОСОБА_1 є його матір`ю. При цьому вони не були обізнані з тим, що насправді ОСОБА_3 носив прізвище « ОСОБА_3 ». Під час навчання ОСОБА_3 у школі ОСОБА_1 відвідувала всі шкільні заходи, з нею спілкувалися вчителі та всі знали, що вона є матір`ю ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

При цьому процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість виникнення у майбутньому.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року у справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) зазначено, що згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У справі, що переглядається в касаційному порядку, судами першої та апеляційної інстанцій враховано, що, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 просила встановити факт, що має юридичне значення, встановлення кого необхідно їй для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що нею після звернення із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т. В. було отримано повідомлення про те, що заявник не може оформити належним чином спадщину за законом згідно статті 1261 ЦК України, оскільки з наявних документів неможливо встановити факт родинних відносин.

Зі змісту повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т. В. від 06 листопада 2023 року № 85/02-14 вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 та щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі № 55/2023 ОСОБА_1 видано бути не може, оскільки нею не надано належних документів, що підтверджують родинні зв`язки із померлим. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 повідомлено про те, що вона може звернутися до суду для встановлення факту родинних зв`язків із ОСОБА_3 для отримання відповідного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що встановлення факту родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є необхідним для реалізації ОСОБА_1 права на спадкування.

При цьому судами першої та апеляційної інстанцій враховано, що відсутні інші спадкоємці, які оспорюють доводи ОСОБА_1 про те, що вона є матір`ю ОСОБА_3 .

Також не було встановлено, що наявні заперечення від інших осіб проти доводів ОСОБА_1 про те, що вона є матір`ю ОСОБА_3 .

Крім того, судами обґрунтовано зазначено те, що задоволення цієї заяви не впливає на права ОСОБА_2 , не обмежує її у правах на спадкування, адже обставини щодо того, чи проживала ОСОБА_2 із ОСОБА_3 , за якою адресою, який період часу, тощо, не входять до предмету розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дослідили всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надали їм належну оцінку, правильно визначили характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання в касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги і зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник