Номер провадження: 22-ц/813/1661/24
Справа № 522/9825/22
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 10 травня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що сторони мають спільних двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 13 травня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 2000 грн на кожного з дітей. Постановою Одеського апеляційного суду від 02 червня 2022 року рішення було змінено та стягнуто з позивача аліменти у розмірі 4000 грн на кожного з дітей. ОСОБА_1 вказує, що на теперішній час його матеріальний стан значно змінився, що фактично унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом розмірі. Зокрема, на його утриманні перебувають чотири особи, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивач є батьком ще двох дітей. Крім того, позивач вказує, що з початком повномасштабного вторгнення та введенням воєнного стану на всій території України, він перебуває закордоном, а саме на території Республіки Молдови, та має відповідні витрати на оренду квартири та проживання. Окрім вищезазначеного, має значні витрати на лікування його дружини, ОСОБА_5 (а.с. 1-50).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 10.05.2023 року було вирішено позовні вимоги залишити без задоволення (а.с. 96-99).

13.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеса від 10.05.2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції при ухваленні рішення, помилково посилався на той факт, що при визначенні розміру аліментів, Одеським апеляційним судом було досліджено певні обставини, а саме перебування у шлюбі з іншою жінкою, що на утриманні апелянта перебуває новостворена сім`я, яка є багатодітною, та факт проживання в орендованій квартирі. Проте було досліджено проживання родини в орендованій квартирі у м. Одеса, орендна плата якої становить 4500 грн. В той час, при зверненні з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 надав договір оренди квартири у Республіці Молдова, орендна плата якої становить 1650,00 євро, що еквівалентно 61594,50 грн. Разом з тим, апелянтом зазначено, що він є багатодітним батьком, та на його утриманні перебуває четверо дітей. Окрім того, апелянт має значні витрати пов`язані з лікуванням своєї дружини - ОСОБА_5 , що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними обстеженнями та епікризом КНП «Міська клінічна лікарня № 10» ОМР від 29 липня 2021 року (а.с. 102-105).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.07.2023 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги визначених ухвалою від 19.06.2023 року, було відкрито апеляційне провадження та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 119-121). 05.08.2024 року Одеським апеляційним судом постановлено ухвалою, якою цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначити до розгляду, зважаючи на викладенні в постановах Верховного Суду від 21.02.2024 року по справі № 495/4896/23 та від 24.01.2024 року по справі № 752/1058/23 висновках, згідно яких спір, який виник із сімейних відносин та не стосувався стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплати додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміни способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, не може бути розглянутим за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 131-132).

Сторони своїм правом закріпленим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Ніц Анатолій Сергійович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив оскаржуване рішення скасувати та позовні вимоги задовольнити.

Від адвоката Байло Євгена Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача (а.с. 140-141).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду жодних доказів зміни обставин, що впливають на визначений постановою Одеського апеляційного суду від 02.06.2022 по справі № 522/358/21 розмір аліментів, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей, а доводи позивача є фактично не згодою з рішенням апеляційного суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а у разі значного погіршення матеріального становища платника аліментів останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2016 року по справі № 522/26192/15 неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишені на утриманні матері ОСОБА_6 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року по справі № 522/358/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000,00 грн на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с. 17 19).

Постановою Одеського апеляційного суду від 02.06.2022 року було задоволено частково апеляційну скаргу адвоката Байло Є.С. в інтересах ОСОБА_2 , рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року змінено та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням апеляційної інстанції законної сили та до досягнення ними повноліття. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 20 26).

Звертаючись із позовом про зменшення розміру аліментів визначених постановою Одеського апеляційного суду від 02.06.2022 року, позивач посилався на зміну свого матеріального стану, зазначаючи, що наразі не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки на його утриманні знаходяться перебувають його діти від шлюб з ОСОБА_5 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 (син ОСОБА_5 , від попереднього шлюбу). Окрім того, позивач також зазначає, що наразі проживає в орендованій квартирі у Республіці Молдова, сплата за яку складає 1650,0 євро щомісяця, в тому числі несе значні витрати на лікування своєї дружини ОСОБА_5 .

Положеннями ст. 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, положення ст. 192 СК України закріплюється відповідне право на зменшення встановленого розміру аліментів, однак за наявності підтвердження особою належними та обґрунтованими доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, існування підстав для такої зміни.

Згідно матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного суду від 02.06.2022 року було змінено рішення Приморського районного суду м. Одеса від 13.05.2021 року, а саме щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір яких встановлено у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,0 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, зі змісту даної постанови апеляційного суду вбачається, що під час розгляду справи по суті, в тому числі й визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, апеляційним судом вже були встановлені, дослідження та враховані відповідні обставини, на які також містяться посилання як на підставу зменшення розміру призначених аліментів у позовні заяви та поданій апеляційній скарзі, а саме: факт перебування ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_5 ; наявність на його утриманні двох спільних дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також проживання з ними сина другої дружини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто, наведеним позивачем обставинам справи вже була надана відповідна правова оцінка під час визначення розміру аліментів, а тому в даному випадку дані обставини не є підтвердженням зміни матеріального та сімейного стану у розумінні закріплених положень ст. 192 СК України.

Разом з тим, як правильно було встановлено судом першої інстанції надані позивачем медичні документи на підтвердження наявності значних витрат на лікування своєї дружини ОСОБА_5 датовані квітнем, червнем та липнем 2021 року, а тому, зважаючи на період звернення ОСОБА_1 до суду із відповідним позовними вимогами про зменшення розміру аліментів (04.08.2022 року), також не є належними доказами на підтвердження існування даних обставин, на які позивач посилається, на момент звернення із таким позовом. Актуальних відомостей щодо понесених витрат на лікування дружини ОСОБА_5 матеріали справи в свою чергу не містять.

Окрім того, слід також зазначити, що позивачем в свою чергу, посилаючи на певні зміни в матеріальному стані, будь-яких відомостей щодо місця роботи, в тому числі й певного розрахунку річного доходу надано не було ні в суді першої інстанції, ні безпосередньо в апеляційному суді. Зі змісту вищезазначеної постанови Одеського апеляційного суду від 02.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 в особистих поясненнях лише зазначив, що працює моряком за кордоном, проте також будь-яких відомостей щодо розміру доходу надано також не було.

Загалом доводи апелянта ґрунтуються виключно на запереченні наведених в оскаржуваному рішенні висновків суду першої інстанції та тверджень про наявність певних змін в матеріальному та сімейному стані, однак без підтвердження належними та достатніми доказами існування таких змін.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені апелянтом доводи апелянта не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк