Справа №443/1071/24
Провадження №2/443/510/24
РІШЕННЯ

іменем України

20 вересня 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Чорненького Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Борусів в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт постійного проживання позивачки разом із її мамою - ОСОБА_2 на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку, площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №129016, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 05.06.2012.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Борусів помер її батько ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не залишив та після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого увійшла належна йому на праві власності земельна ділянка площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Після смерті ОСОБА_3 його дочка та дружина ОСОБА_2 будучи спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняли спадщину в рівних долях, шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті, а також протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявляли про відмову від спадщини. Однак, своїх прав на вказану земельну ділянку не оформили та не отримали свідоцтв про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Львові померла мама позивачки ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіту не залишила та після її смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого увійшла частина земельної ділянки, яку вона як спадкоємець першої черги за законом в рівних долях успадкувала разом із позивачкою після смерті ОСОБА_3 . Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , постійно проживала разом із останньою із вересня 2019 року і до дня її смерті, а також протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини.

31.01.2024 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 19.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 12.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив встановити факт постійного проживання позивача разом із ОСОБА_2 на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку, площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку вона та її матір успадкували після смерті батька ОСОБА_3 , однак юридично не оформили своїх прав.

Крім того, представник позивача пояснив, що у позивача наявний оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №129016, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 05.06.2012.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.03.2023, виданого повторно (а.с.7).

24.03.2016 зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.09.2019, виданого повторно (а.с.8).

Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №1 від 29.05.2024 (а.с.9), 06.11.1982 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Борусів Жидачівського району Львівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 14.03.2023, виданого повторно (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №129016, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 05.06.2012 (а.с.15).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №95 від 07.03.2023, ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіту від імені ОСОБА_3 у Вибранівській сільській раді не посвідчувався. До дня смерті і на день смерті разом із ним були зареєстровані та постійно проживали: дружина ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ); дочка ОСОБА_6 (а.с.11).

Як видно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75643230 від 31.01.2024, за параметрами пошуку « ОСОБА_3 » у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.14).

Оскільки заповіту, на випадок своєї смерті, ОСОБА_3 не залишив, то спадкування відбулося за законом.

Згідно із вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 прийняли, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак юридично своїх спадкових прав не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Львів померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 15.01.2020 (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла частина земельної ділянки, яку вона як спадкоємець першої черги за законом в рівних долях успадкувала разом із позивачкою після смерті ОСОБА_3 .

Згідно довідки Ходорівської міської ради №97 від 07.03.2023, ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіту від імені ОСОБА_2 у Вибранівській сільській раді та Вибранівському старостинському окрузі №3 виконавчого комітету Ходорівської міської ради не посвідчувалась. На її день смерті разом із ОСОБА_2 проживала без реєстрації її дочка ОСОБА_1 (а.с.19).

Як видно з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75643260 від 31.01.2024, (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75643276 від 31.01.2024, за параметрами пошуку « ОСОБА_2 » у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.20, 21).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С від 31.01.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки на території Вибранівської сільської ради Стрийського району Львівської області, які остання успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що не надані докази прийняття спадщини спадкоємцем у встановлений законом строку та не подані правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.22).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала покази про те, що була сусідкою позивачки. Заставний ОСОБА_11 мав пай і після його смерті жінка проживала з дочкою. ОСОБА_12 після смерті батька вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка. Після виявлення у ОСОБА_13 хвороби, позивачка проживала із матір`ю до дня смерті останньої. Займалась похованням.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, щоОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Як встановлено судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 прийняли в рівних частинах, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак юридично своїх спадкових прав не оформили.

Також, як уже зазначалось вище постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С від 31.01.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки на території Вибранівської сільської ради Стрийського району Львівської області, які остання успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що не надані докази прийняття спадщини спадкоємцем у встановлений законом строк та не подані правовстановлюючі документи на спадкове майно.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що у позивача наявний оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №129016, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 05.06.2012, який посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Одночасно позивачем не наведено жодних доводів, не надано належних та допустимих доказів існування будь-яких перешкод в оформленні у нотаріальному порядку спадкових прав на частину спадкового майна, а саме вищезгаданої земельної ділянки, після смерті батька ОСОБА_3 , оскільки позивач не зверталась до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину саме після смерті батька.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку із тим, що остання не оформила своїх спадкових прав на земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 ..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання права власності на частку земельної ділянки, площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із ОСОБА_2 на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на частку земельної ділянки, площею 1,5632 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 , що належала останньому, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №129016, виданого Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 05.06.2012.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка