Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4506/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27.09.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Левко Т.Ю. при секретарі Роман К.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, про скасування заборони (архівний напис) на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом.

У позовній заяві просить суд, скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з типом обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1534894; Зареєстровано: 10.12.2004 09:38:51 за № 1534894 реєстратором: Виноградівська державна нотаріальна контора, 90300, Закарпатська обл., Берегівський р., м.Виноградів, вул. Миру, 51, (03143) 2-14-61; підстава обтяження: повідомлення, 1, 30.05.1986, Закарпатська обласна контора Будбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: архівний номер: 20, архівна дата: 06.06.1986, дата виникнення: 06.06.1986, ст.72.

В обгрунтування позову зазначає, що Релігійній громаді Євангеліських християн-бабтистів, на праві власності на належить приміщення церкви євангельських християн-баптистів.

Молитовний будинок належить релігійній громаді на підставі свідоцтва про право власності на Молитовний будинок, видане 04.03.1996 року Головою Виноградівської райдержадміністрації. Свідоцтво про право власності зареєстроване Виноградівським РБТІ за реєстровим №13 в реєстрову книгу І-ц, 06 березня 1996 року.

З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав, позивач звернувся у Центр надання адміністративних послуг Виноградівської міської ради де його повідомили, що неможливо здійснити реєстраційні дії у зв`язку із тим, що на приміщення Молитовного будинку накладено арешт.

В подальшому звернувся до державного реєстратора Виноградівської міської ради, після чого Державний реєстратор Виноградівської міської ради Корнієнко Т.В., видала документ «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта» з індексним номером 373300852.

Згідно цього документу в розділі «Інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» зазначено: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 1534894; Зареєстровано: 10.12.2004 09:38:51 за № 1534894 реєстратором: Виноградівська державна нотаріальна контора, 90300, Закарпатська обл., Берегівський р., м.Виноградів, вул. Миру, 51, (03143) 2-14-61; повідомлення, 1, 30.05.1986, Закарпатська обласна контора Будбанку; Об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 20, Архівна дата: 06.06.1986, Дата виникнення: 06.06.1986, ст.72.

В подальшому, позивач звернувся до завідувача Виноградівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боричок К.В., щодо зняття безпідставної заборони.

Нотаріус надала письмовий лист-відмову від 26.03.2024 р. №128/01-16 за яким повідомлено, що зняти заборону на нерухоме майно, а саме: Молитовний будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка накладена за повідомленням №1 Будбанку від 30 травня 1986 року Виноградівська державна нотаріальна контора може тільки при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики.

З відповіді начальника Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що згідно інформації Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та даних реєстру АРМ «Виконавець» (автоматизованої системи виконавчих проваджень); пошук ВД/ВП (спецрозділ); пошук ВД/ВП (архів), інформації з Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України, Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 на виконанні не перебували та не знаходяться, у зв`язку з цим обтяження та арешти на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . яке належить ОСОБА_2 . Виноградівським відділом державної виконавчої служби, - не реєструвались та арешти,- не накладались.

Вжиттям заходів щодо віднайдення Закарпатської обласної контори Будбанку, встановлено, що така на території Закарпатської області не діє вже тривалий час.

Так, згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 7 квітня 1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 7 квітня 1959 року № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових кладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР.

Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17 липня 1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово- будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР).

У зв`язку з реорганізацією банківської системи СРСР у 1987 році Будбанк СРСР був реорганізований у Промбудбанк СРСР.

Пунктом 8 Постанови №821 передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закони України «Про банки та банківську діяльність» від 20.03.1991 р. №873-ХІІ Український республіканський банк державного комерційного промислово- будівельного банку «Укрпромбанбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України.

27.09.1991 р. Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (далі - Продбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1.

9 квітня 1992 року Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків.

Станом на дату надання відповіді Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України.

Також, документи Будбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку не передавалися.

Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої булла накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає як і відсутні її правонаступники.

Враховуючи те, що на теперішній час надати документи, які стали підставою для накладення заборони неможливо з огляду на те, що такі не збереглися, а тільки залишився архівний запис, нотаріус, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття заборони на нерухоме майно - житлового будинку, що обмежує право позивача вільного володіння, користування та розпорядження майном, тому просить позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Виноградівської державної нотаріальної контори будучи повідомленим про день, час та місце проведення розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань від нього не надходило.

Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Обстеживши матеріали справи та клопотання позивача, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Релігійній громаді Євангеліських християн-бабтистів на підставі свідоцтва про право власності на Молитовний будинок, яке видане 04.03.1996 року Головою Виноградівської райдержадміністрації, належить приміщення церкви євангельських християн-баптистів, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності зареєстроване Виноградівським РБТІ за реєстровим №13 в реєстрову книгу І-ц, 06 березня 1996 року.

З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав, позивач звернувся у Центр надання адміністративних послуг Виноградівської міської ради де його повідомили, що неможливо здійснити реєстраційні дії у зв`язку із тим, що на приміщення Молитовного будинку накладено арешт.

Державний реєстратор Виноградівської міської ради Корнієнко Т.В., видала документ «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта» з індексним номером 373300852.

Згідно цього документу в розділі «Інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» зазначено: Тип обтяження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 1534894; Зареєстровано: 10.12.2004 09:38:51 за № 1534894 реєстратором: Виноградівська державна нотаріальна контора, 90300, Закарпатська обл., Берегівський р., м.Виноградів, вул. Миру, 51, (03143) 2-14-61; повідомлення, 1, 30.05.1986, Закарпатська обласна контора Будбанку; Об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 20, Архівна дата: 06.06.1986, Дата виникнення: 06.06.1986, ст.72.

В подальшому, позивач звернувся до завідувача Виноградівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боричок К.В., щодо зняття безпідставної заборони.

Нотаріус надала письмовий лист-відмову від 26.03.2024 р. №128/01-16 за яким повідомлено, що зняти заборону на нерухоме майно, а саме: Молитовний будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка накладена за повідомленням №1 Будбанку від 30 травня 1986 року Виноградівська державна нотаріальна контора може тільки при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики.

Відповідно до ч. ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Пункт 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється „згідно із законом" та не може розглядатись як „необхідне в демократичному суспільстві" (див. рішення від 18.12.2008 у справі „Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й „необхідним у демократичному суспільстві". Інакше кажучи, воно має відповідати „нагальній суспільній необхідності", зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (див. рішення у справі „Зехентнер проти Австрії" (Zehentner v. Austria), заява № 20082/02, п. 56, ECHR 2009-...).

Таким чином, обтяження нерухомого має бути обґрунтованим, оскільки безпідставне втручання у приватну власність особи, порушує її право на мирне володіння майном.

Згідно з ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судом встановлено, що згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 7 квітня 1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 7 квітня 1959 року № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових кладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР.

Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17 липня 1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР).

У зв`язку з реорганізацією банківської системи СРСР у 1987 році Будбанк СРСР був реорганізований у Промбудбанк СРСР.

Пунктом 8 Постанови №821 передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закони України «Про банки та банківську діяльність» від 20.03.1991 р. №873-ХІІ Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбанбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України.

27.09.1991 р. Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (далі Продбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1.

9 квітня 1992 року Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків.

Станом на дату надання відповіді Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України.

Також, документи Будбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку не передавалися.

Таким чином, анулювання реєстрації Промбудбанку України, тобто ліквідацію Промбудбанку України, який був правонаступником Промбудбанку СРСР, а той в свою чергу - правонаступником Будбанку СРСР, було проведено без правонаступництва.

З врахуванням даних обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги про скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження належного йому нерухомого майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення її порушених прав, безпідставне обтяження нерухомого майна релігійної громади порушує право на мирне володіння належного об`єкту нерухомості.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273,280, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з типом обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1534894; Зареєстровано: 10.12.2004 09:38:51 за № 1534894 реєстратором: Виноградівська державна нотаріальна контора, 90300, Закарпатська обл., Берегівський р., м.Виноградів, вул. Миру, 51, (03143) 2-14-61; підстава обтяження: повідомлення, 1, 30.05.1986, Закарпатська обласна контора Будбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: архівний номер: 20, архівна дата: 06.06.1986, дата виникнення: 06.06.1986, ст.72.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 27.09.2024 року. Повний текст рішення виготовлено 30.09.2024 року.

ГоловуючийТ. Ю. Левко