УХВАЛА

01 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 396/96/23

провадження № 22-ц/4809/1477/24

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та відсотків,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області позовну заяву ОСОБА_2 задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором позики від 10 квітня 2021 року у розмірі 365 700,00 грн, що еквівалентно на день подачі позову 10 000 дол. США, боргу за відсотками в розмірі 418 440,00 грн, що еквівалентно на день подачі позову 11 442 дол. США, а також 3% річних за користування позикою в розмірі 8115,54 грн, що еквівалентно на день подачі позову 222 дол. США, всього заборгованість у розмірі 792 255,54 грн, що еквівалентно на день подачі позову 21 664 дол. США.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржила його в апеляційному порядку.

У зв`язку з неможливістю розподілу даної справи між суддями апеляційного суду з підстав, зазначених у відповідному звіті від 30 серпня 2024 року, автоматизований розподіл справи між суддями було здійснено 09 вересня 2024 року.

У період з 11 вересня по 12 вересня 2024 року включно та 30 вересня 2024 року головуючий суддя у даній справі ОСОБА_3 перебувала у відпустці, а у періоди з 19 вересня по 21 вересня 2024 року включно, з 25 вересня по 27 вересня 2024 року включно - у службовому відрядженні.

Подана скаржницею апеляційна скарга підлягає залишенню без руху за наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: рішення або ухвала, що оскаржуються.

Як вбачається зі змісту ухвали місцевого суду від 26 липня 2024 року, докази отримання копії якої представником скаржниці наявні у матеріалах справи, судом першої інстанції виправлено описку, допущену у рішенні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у справі 396/96/23; постановлено вважати правильною дату ухвалення рішення - «24.07.2024 року» замість помилково вказаної «25.07.2024 року».

Разом з тим, за текстом апеляційної скарги, у тому числі в прохальній її частині, скаржницею зазначено неправильну дату оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.

Всупереч викладеному, копії (примірника) апеляційної скарги для позивача у справі скаржницею до апеляційної скарги фактично не додано, попри зазначення про це у додатку до скарги. Викладене підтверджується актом Кропивницького апеляційного суду від 30 серпня 2024 року.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону).

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За викладеного, враховуючи ціну позову та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2023 року, за подання позивачем позову у даній справі підлягав сплаті судовий збір у сумі 3 657,00 грн (365 700,00 грн х 1%).

За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону).

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає сплаті судовий збір у сумі 5 485,50 грн: 3 657,00 грн х 150% = 5485,50 грн.

Однак, доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі скаржницею до апеляційного суду не надано.

Натомість, у апеляційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. В обґрунтування клопотання зазначено, що після початку повномасштабного вторгнення на територію України скаржниця зі своєю дитиною опинилися у Республіці Молдова. З липня 2024 року перестала отримувати допомогу в рамках програми ООН. На даний момент не має жодних доходів, на її утриманні перебуває малолітня дитина, аліментів на яку не отримує.

На заявлене клопотання апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, п. 59).

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору встановлено у ст. 8 Закону.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору, зокрема, за умови, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, у вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору визначальним для суду є майновий стан заявника.

Відповідно до принципу диспозитивності та правил доказування у цивільному процесі, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. При цьому, необхідно врахувати, що перелік документів, які підтверджують майновий стан особи, законодавчо не визначений. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір за своїм внутрішнім переконанням на підставі поданих доказів.

У своїх рішеннях «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року (п. 44) та «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року (п.п. 63-64) ЄСПЛ зазначив, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

В ухвалі від 04 квітня 2023 року у справі № 9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: «…у своїй апеляційній скарзі просить суд звільнити його від сплати судового збору, долучивши до матеріалів апеляційної скарги відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків Головного управління ДПС у м. Києві від 15 лютого 2023 року № 2655-23-00557, з яких убачається, що у 2022 році доходів не отримував. Разом із цим, указані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків Головного управління ДПС у м. Києві від 15 лютого 2023 року № 2655-23-00557 не виключають можливості отримання скаржником інших доходів, зокрема, від Пенсійного фонду України, Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості».

Апеляційний суд наголошує, що у даній справі скаржницею до апеляційної скарги не додано жодного доказу на підтвердження доводів, викладених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а також документів, які б містили інформацію про всі можливі джерела доходу заявниці (отримані соціальні виплати, допомогу у зв`язку з безробіттям тощо за попередній календарний рік).

За викладеного, наразі у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення заявленого скаржницею клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Оскільки скаржниця не дотрималася наведених вище вимог ст. 356 ЦПК України, подана нею апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, - залишити без руху.

Запропонувати скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- виправлену апеляційну скаргу, в якій правильно зазначити дату оскаржуваного судового рішення;

- копію (примірник) виправленої апеляційної скарги для позивача у справі;

-належні докази на підтвердження такого майнового стану скаржниці, який перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених законом порядку і розмірі (зокрема, але не виключно: відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2023 рік; довідки з Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості про наявність/відсутність виплат за 2023 рік)

або

- докази сплати судового збору у розмірі 5 485,50 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич