Справа № 643/2449/24
Провадження № 2-о/643/181/24
УХВАЛА

04.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

присяжних: Калошиної В.М.,

Рубанця А.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у

Харківській області

про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024, вищевказану заяву передано на розгляд судді Новіченко Н.В., присяжні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою від 19.03.2024 Московський районний суд м. Харкова вищевказану заяву залишив без руху.

10.04.2024 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали заявником подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 15.04.2024 Московський районний суд м. Харкова прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 643/2449/24, судове засідання призначив на 20.05.2024 року.

20.05.2024 року розгляд справи відкладено на 24.06.2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

24.06.2024 року розгляд справи відкладено на 06.08.2024 року у зв`язку з перебуванням судді Новіченко Н.В. у щорічній відпустці.

28.06.2024 року від присяжного ОСОБА_4 до суду надійшла заява про неможливість виконання ним обов`язків присяжного у період з 01.07.2024 року по 01.10.2024 року включно через його перебування поза межами території України.

Ухвалою від 06.08.2024 Московський районний суд м. Харкова визнав доцільною заміну присяжного ОСОБА_4 на іншого присяжного шляхом автоматичного визначення останнього автоматизованою системою документообігу суду.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення присяжних, основними присяжними визначено Калошину В.М., Рубанец А.Ф.

06.08.2024 року розгляд справи відкладено на 12.09.2024 року.

12.09.2024 року розгляд справи відкладено на 04.10.2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

У судове засідання 04.10.2024 року заявник та заінтересована особа не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою підлягає залишенню без розгляду, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Положеннями ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частинами 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, за змістом положень ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду від 10.09.2024 у справі № 766/25493/19 процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19 (провадження № 61-15254св20), від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 28 березня 2023 року у справі № 711/7486/19 (провадження № 61-10183св21).

З матеріалів справи вбачається, що заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Аналогічна адреса зазначена заявником безпосередньо у поданій ним заяві.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Положеннями ч. 1 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

На виконання вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судові повістки неодноразово направлялися заявнику за адресою АДРЕСА_1 , однак були повернуті органом поштового зв`язку без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній».

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Заяв про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи заявник згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України суду не подавав.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявник належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому, додатково про час та місце розгляду справи суд повідомляв заявника шляхом направлення sms-повідомлень на зазначений ним у заяві номер мобільного телефону.

Таким чином, судом було вжито всіх заходів для належного повідомлення заявника про час та місце розгляду справи.

Однак незважаючи на це, заявник жодного разу у судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав.

При цьому суд зазначає, що заявник є ініціатором судового процесу та інтерес в належному розгляді його заяви має стимулювати його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого Королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід відзначити, що заявник, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків.

Належне повідомлення заявника вдруге поспіль про судове засідання, його неявка у такі, відсутність у справі заяв про розгляд справи за його відсутності, позбавляє суд можливості проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити заяву без розгляду.

З огляду на викладене та враховуючи, що заявник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно без поважних причин не з`явився у судові засідання, не подав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, і неявка заявника перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою залишити без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 257 ЦПК України, відповідно до якої особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися повторно з даним позовом до суду. Таким чином, право на доступ заявника до суду не є порушеним.

Керуючись ст. ст. 257, 260, 261, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області, про визнання особи безвісно відсутньою - залишити без розгляду.

2. Роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

3. Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко

Присяжні В.М. Калошина

А.Ф. Рубанец