єдиний унікальний номер справи 531/2684/24
номер провадження 2-о/531/47/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою та просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, визначивши наступні обмеження: заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання і перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з неї через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У заяві посилається на те, що з серпня 2023 по травень 2024 заявниця проживала разом з ОСОБА_2 , шлюб зареєстровано не було, спільних дітей не мають, проживали у квартирі заявниці. У кінці травня 2024 ОСОБА_1 вирішила розірвати відносини про що повідомила ОСОБА_2 У червні заявник поїхала з м.Карлівка, ОСОБА_2 продовжував писати їй повідомлення. З того часу, коли ОСОБА_1 повернулася до м.Карлівка (10.08.2024), ОСОБА_2 не залишав її у спокої: весь час переслідував, постійно телефонував, писав повідомлення (поки заявниця не заблокувала всі його контакти),потім він телефонував і писав з інших номерів, їздив за нею на роботу та спортивні секції. Приходив до заявниці на роботу, заважав працювати, перешкоджав пересуванню, перекривав їй рух своїм автомобілем, не пускав до свого автомобіля, погрожував фізичною розправою, здійснював психологічне насильство: ображав, нецензурно лаявся, принижував, домагався сексуального контакту, приходив додому, гучно стукав у двері, встановив GPS трекер на автомобіль заявниці, погрожував пошкодити її майно. Заявниця двічі викликала поліцію 18.09.2024, що зафіксовано у протоколах. Щодо ОСОБА_2 поліцією було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника на дві доби. Коли термін минув, все продовжилося. Заявником подано дві заяви до поліції з доказами (фото переписки, аудіо та відео записи), але ОСОБА_2 продовжує свою беззаконну діяльність. Заявниця вважає, що вона є особою, яка зазнала насильства, тому змушена звертатися до суду з даною заявою.

Заявниця до суду не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяви чи клопотання від нього на адресу суду не надходили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи,докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Після закінчення стосунків, за ініціативою заявниці, ОСОБА_2 почав переслідувати ОСОБА_1 , погрожувати їй, домагатися сексуального контакту, ображати.

До матеріалів справи додано копії переписки, з яких вбачаються повідомлення погрозливого та образливого змісту.

ОСОБА_1 було подано до поліції заяву про злочин, з приводу ситуації, що виникла між нею та ОСОБА_2 , яку було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України».

Зазначене ОСОБА_1 у заяві також підтверджується дослідженими судом аудіо та відео записами, що додано заявником до матеріалів справи на USB-флеш-накопичувач.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як визначено у п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом,до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 350-1, 350-6, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк у шість місяців.

Заборонити ОСОБА_2 протягом шести місяців наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_1 ) та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису повідомити не пізніше наступного дня сторони у справі.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. Рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя