КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що згідно рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 20 червня 2022 року у справі № 640/7444/20 було задоволено позов його батька - ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким позовні вимоги задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії від 01 січня 2018 року у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року у справі №640/17918/21 проведено перерахунок пенсії від 01.04.2019 року до 30.11.2022 року в сумі 296 390,97 грн.

Рішення суду набрали законної сили і підлягали до виконання.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Представником позивача 27.07.2023 року подано заяву до ГУПФ України в м. Києві заяву про виплату недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено, у зв`язку з чим він звернувся з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії в загальному розмірі 337 859,47 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 969 грн.

В апеляційній скарзі Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в позові відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що виплата недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону, а саме: суми пенсій, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також апелянт зазначав, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно з пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв?язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім?ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Так, відповідно до ч.ч.1, 4 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, а у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право.

Суд вважав, що позивач, як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію свого батька відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а дії відповідача щодо невиплати донарахованої пенсії відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2022 року у справі № 640/7544/20 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2022 року у справі № 440/17918/21 порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 20 червня 2022 року Окружним адміністративним судом

м.Києва прийнято рішення у справі №640/7444/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії від 01 січня 2018 року у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києві від 23 вересня 2022 року у справі №640/17918/21 було задоволено позовні вимоги, якими було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №7280 від 16.08.2021 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, починаючи від 01 квітня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 19.11.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.05.1966 року.

Представником позивача - адвокатом Мельником Ю. 27.07.2023 року подано до ГУПФ України в м. Києві заяву про надання інформації, а саме, надати розрахунки згідно судових рішень № 640/7544/20 від 20.06.2022 року та № 440/17918/21 від 23.09.2022 року, а також надати інформацію щодо можливості отримання заборгованості особою, яка є спадкоємцем.

09.08.2023 року листом №2600-0202-8/155344 ГУ ПФУ в м.Києві повідомило представника позивача про те, що у відповідності до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до розрахунку суми, що підлягає виплаті за пенсійною справою ОСОБА_2 на виконання рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2022 р. в справі №640/7544/20 проведено перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням та здійснено нарахування коштів від 01.01.2018 року до 30.09.2022 року в сумі 41 468,50 грн.

За розрахунком суми, що підлягає виплаті за пенсійною справою ОСОБА_2 на виконання рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2022 року в справі №440/17918/21 проведено перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням та здійснено нарахування коштів від 01.04.2019 року до 30.11.2022 року в сумі

296 390,97 грн.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21 (провадження

№ 61-10575св21) зазначено, що "законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Позивач в установлений законом строк вступив у спадщину після смерті батька, ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом.

Таким чином, позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання.

Як зазначено судом, тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Вказані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Згідно з матеріалами справи позивач є сином ОСОБА_2 , а відтак, за правилами ст.1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини він належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно положень ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми встановлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягало судовому захисту, а у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право.

На підставі вищевикладеного, судом вірно встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію свого батька відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а дії відповідача щодо невиплати донарахованої пенсії відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2022 року у справі № 640/7544/20 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.09.2022 року у справі № 440/17918/21 порушують право позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: