У Х В А Л А

04 жовтня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» про відвід суддів Мацунича М.В., Собослоя Г.Г. у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2024 року, ухвалене суддею Малюк В.М. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" Фінансова компанія "Морган Кепітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У провадженні апеляційного суду перебуває справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2024 року, ухвалене суддею Малюк В.М. у справі за позовом ТОВ " Фінансова компанія "Морган Кепітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2024 визначено склад суду: головуючий суддя-доповідач Мацунич М.В., судді Собослой Г.Г., Куштан Б.П.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2024 замінено суддю Куштана Б.П. на суддю Фазикош Г.В .

Справу призначено до розгляду на 20 березня 2024 року о 15 год 30 хв.

02 жовтня 2024 року, через систему «Електронний суд», ТОВ «Оболонь інвест плюс» подало заяву про відвід суддя Мацуничу М.В. та Собослою Г.Г. з тих підстав, що вказаними суддями розглядалася цивільна справа №308/2823/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Промінвестбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними іпотечних договорів. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2020 вказаний позов задоволено. Закарпатським апеляційним судом в складі суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В., Собослоя Г.Г. постановою від 11.05.2023 залишено без змін рішення суду першої інстанції. Разом з тим, постановою Верховного Суду рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2020 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11.05.2023 скасовано та відмовлено в задоволенні позову.

Тому вважає, що у суддів Мацунича М.В. та Собослоя Г.Г. під час розгляду справи №308/2823/19 вже склалось своє внутрішнє переконання щодо взаємовідносин, які мають місце між кредитором та ОСОБА_1 , а тому вони об`єктивно не зможуть безсторонньо, незалежно та справедливо вирішити спір між цими самими сторонами стосовно взаємовідносин, що виникають з одних і тих самих кредитних договорів.

Крім того, при відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апелянту відстрочено сплату судового збору в розмір 341 126,00 гривень до ухвалення рішення по справі. Тому вважає, що суддями Мацунич М.В. та Собослой Г.Г. надають ОСОБА_1 необґрунтовані привілеї.

Вказані обставини, на думку ТОВ «Оболонь інвест плюс» є підставою для сумнівів у неупередженості суддів та небезсторонності у цій справі.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи заяви вважає, що така не може бути задоволеною, виходячи з наступного.

Обставини, що виключають участь судді в розгляді цивільної справи, передбачені статтями 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Підстави для відводу судді передбачені у ст. 36 ЦПК України, а саме, ч.1 передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, ч.2.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02, §49, 50, 52, 53) при тлумаченні норми ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р ( ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97), якою передбачено право кожного на справедливий суд, зазначена наступна права позиція, яка є джерелом права відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків.

Як на підставу заявленого відводу суддям Мацуничу М.В. та Собослою Г.Г. ТОВ «Оболонь інвест плюс» зазначає, що суддями розглядалася цивільна справа №308/2823/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Промінвестбанк», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними іпотечних договорів. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2020 вказаний позов задоволено. Закарпатським апеляційним судом в складі суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В., Собослоя Г.Г. постановою від 11.05.2023 залишено без змін рішення суду першої інстанції. Разом з тим, постановою Верховного Суду рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2020 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11.05.2023 скасовано та відмовлено в задоволенні позову. Вважає, що у суддів Мацунича М.В. та Собослоя Г.Г. під час розгляду справи №308/2823/19 вже склалось своє внутрішнє переконання щодо взаємовідносин, які мають місце між кредитором та ОСОБА_1 .

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Водночас обставини, на які посилається ТОВ «Оболонь інвест плюс» не являються підставою для відводу в розумінні вимог статті 36 ЦПК України та зводяться виключно з незгодою товариства з ухваленим судовим рішеннями у іншій цивільній справі. При цьому є безпідставним твердження заявника, що вказані справи є тотожними, між тими самими сторонами та з тих самих підстав і і суддів Мацунич М.В. та Собослой Г.Г. вже склалося внутрішнє переконання щодо взаємовідносин сторін. Крім цього, дана справа, яка перебуває на розгляді апеляційного суду і та справі у якій брали участь судді Собослой Г.Г., Мацунич М.В. не можуть вважатись тотожними бо мають різні предмети та підстави позовних вимог.

Що стосується посилань заявника про те, що суддями Мацунич М.В. та Собослой Г.Г. надано необґрунтовані привілеї відповідачу по справі ОСОБА_1 при відстроченні сплати судового збору, то такі є необґрунтованими.

Так в основу постанови від 31.05.2017 року у справі № 3-164гс17 Верховний Суд України поклав положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Рекомендації R (81) 7 Комітету міністрів державам?членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя від 14.05.1981 року та практику Європейського суду з прав людини, які встановлюють, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Позиція ЄСПЛ стосовно сплати судового збору аналогічна: судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним». Разом з тим, на думку ЄСПЛ, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Водночас, у рішенні по справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. ЄСПЛ констатує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та має переслідувати законну мету [5].

У рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000р. ЕСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод [6].

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави [5].

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства» і «Z та інші проти Сполученого Королівства», рішення суду, цитовані вище, так само; та, mutatis mutandis, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979

При зверненні до суду з апеляційною скаргою апелянтом ОСОБА_1 частково сплачено судовий збір в розмірі 22 710,00 гривень, а тому, з метою не порушення прав відповідача на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку про можливість відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення в справі.

Тому, заява про відвід суддям Мацуничу М.В. та Собослою Г.Г. слід залишити без задоволення, через необґрунтованість.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 36, 37, 40, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» про відвід суддів Мацунича М.В. та Собослоя Г.Г., визнати необґрунтованою.

Цивільну справу передати до апарату Закарпатського апеляційного суду для здійснення визначення Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою іншого судді для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: