Справа № 466/3308/24 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г. Б.
Провадження № 22-ц/811/2516/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Провадження № 22-ц/811/2517/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 04 липня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 26.01.2024 року у м. Львові на вул. Мазепи, 12 мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля марки «ОПЕЛЬ ВІВАРО», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого згадані транспортні засоби отримали технічні пошкодження.

Скориставшись своїм правом, передбаченим п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії спільно склали повідомлення про ДТП, згідно якого водій ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ОПЕЛЬ ВІВАРО», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до полісу №216313060 була застрахованою у ПрАТ «СК «УСЕ».

Згідно з Висновком експерта Експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ № 21 від 21 лютого 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 38 748 грн. 27 коп., а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику вказаного автомобіля - 19 190 грн. 62 коп.

Однак, 26 лютого 2024 року ПрАТ «СК «УСГ» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі лише 13 542 грн. 98 коп., а тому згаданий позивач просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на його користь недоплачене страхове відшкодування у розмірі 5 647 грн. 64 коп.

Також просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 23 557 грн. 65 коп. майнової шкоди (а.с. 2-6).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 04 липня 2024 року вищезгаданий позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» в користь ОСОБА_3 8 885 грн. 64 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 22 768 грн. 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 744 грн. 70 коп. судового збору (а.с. 257-263).

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2024 року задоволено заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_3 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 150).

Вищезгадані судові рішення оскаржив представник Страхової компанії.

Апелянт просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що статтею 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) на страховика покладено обов`язок направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання ним повідомлення про ДТП, яке страховиком було отриманим 29.01.2024 року, а оскільки представником Страхової компанії огляд пошкодженого автомобіля позивача було проведено 06.02.2024 року (на 6 робочий день), то у позивачки не виникло право на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди і у Страхової компанії не виникло обов`язку часткового відшкодування позивачу витрат на проведення замовленого ним висновку експерта у розмірі 2 000 грн.

Звертає увагу на те, що у абзаці 2 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV міститься положення про те, що сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ) і ця сума ПДВ підлягає виплаті страховиком за умови документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У зв`язку з наведеним, сума страхового відшкодування і була зменшеною на розмір ПДВ, оскільки стороною позивача не було подано доказів оплати проведеного ремонту автомобіля позивача.

Також вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, стягнуті з апелянта у розмірі 5 000 грн., «є неспівмірними та необґрунтованими» (а.с.156-164).

Відповідач ОСОБА_4 вищезгадані судові рішення не оскаржував.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою (отримана сторонами 16-20.08.2024 року; а.с. 175-179), запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 173-174).

28 серпня 2024 року представник позивача подав до суду Відзив на апеляційну скаргу Страхової компанії, у якому просить в задоволенні вимог цієї апеляційної скарги відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін (а.с. 181-186).

Клопотань від сторін про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-26.01.2024 року в результаті зіткнення автомобіля марки «ОПЕЛЬ ВІВАРО», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 (відповідача) та автомобіля марки «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 (позивача), мала місце ДТП і винним у якій є ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину у цій ДТП (а.с. 9);

-на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , як власника транспортного засобу автомобіля марки «ОПЕЛЬ ВІВАРО», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальністі власників наземних транспортних засобів № ЕР-216313060 була застрахованою у Страховій компанії (зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн.; а.с. 57), яка вищезгадану ДТП визнала страховим випадком та 26.02.2024 року виплатила позивачу ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 13 542 грн. 98 коп (а.с. 10).

На твердження позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля марки «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 38 748 грн. 27 коп., а вартість матеріального збитку, який заподіяний позивачу, як його власнику, внаслідок ДТП, яка мала місце 26.01.2024 року, становить 19 190 грн. 62 коп., що стверджується Висновком експерта експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 21.02.2024 року № 21 (а.с. 11-32; в подальшому «Висновок експерта).

У відповідності до статті 34 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання ним повідомлення про ДТП зобов`язаний направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків.

Матеріалами справи стверджується та сторонами не заперечується той факт, що представник страховика оглянув пошкоджений в ДТП автомобіль позивача 06.02.2024 року, тобто на 6 (шостий) день після отримання ним повідомлення про ДТП (а.с. 85-86).

В той же час, Звіт про оцінку згаданого автомобіля № 483/24 було складено лише 22.02.2024 року (а.с. 87-92), тобто на 16 день після огляду автомобіля і на 27 день після ДТП.

З урахуванням вищенаведеного, а також з урахуванням принципу змагальності в цивільному судочинстві (стаття 12 ЦПК України) колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач з метою захисту своїх прав та інтересів в судовому порядку вправі був замовити незалежне експертне автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП автомобіля у судового експерта.

Безспірним є те, що ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» є професійним оператором на ринку надання послуг зі страхування.

Натомість, позивач ОСОБА_3 фактично є лише споживачем цих послуг, тобто слабшою стороною у правовідносинах зі Страховою компанією.

В той же час, Страхова компанія, фактично оспорюючи право позивача на проведення незалежного експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подала своїх аргументованих заперечень (розрахунків тощо) на наведене у вищезгаданому Висновку експерта, у якому міститься посилання на те, що даний Висновок виготовлений для подальшого подання його до суду, а судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 КК України (а.с. 11-зворот).

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції при ухваленні ним оскаржуваного рішення вправі був прийняти до уваги саме цей Висновок експерта (згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля позивача становить 38 748 грн. 27 коп., а вартість заподіяного позивачу матеріального збитку - 19 190 грн. 62 коп.), а не дані, які наведені у Звіті про оцінку автомобіля № 483/24 від 22.02.2024 року, складеному на замовлення заінтересованої особи Страхової компанії (згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням значення коефіцієнта його фізичного зносу становить 13 542 грн. 98 коп.; а.с. 87-92), який не містить посилання на те, що його підготували для подальшого подання до суду, а також про те, що його автор (оцінювач) бере на себе певні зобов`язання щодо достовірності наведеного у цьому Звіті.

Страхова компанія подала до суду Відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Страхової компанії за їх безпідставністю та необґрунтованістю, покликаючись при цьому (зокрема) на те, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму ПДВ і ця сума ПДВ підлягає виплаті страховиком за умови документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, однак стороною позивача не було подано доказів проведення ремонту автомобіля та оплати цього ремонту (71-78).

Представник позивача у відповідь на вищезгаданий Відзив на позовну заяву подав до суду Письмові пояснення, які (однак) не містять жодних доводів, які б спростовували доводи Страхової компанії стосовно ПДВ (а.с. 123-126).

Рішення суду, яке оскаржується Страховою компанією, також не містить жодних доводів, які б спростовували доводи Страхової компанії стосовно ПДВ.

Ці ж аргументи стосовно ПДВ Страховою компанією наведені і у апеляційній скарзі, однак і Відзив позивача на апеляційну скаргу не містять жодних доводів, які б спростовували доводи Страхової компанії стосовно ПДВ (а.с. 181-186).

Розглянувши вищезгадані доводи апелянта стосовно ПДВ, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує Висновком експерта експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ (автомобіля позивача марки «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 ) від 21.02.2024 року № 21 (в подальшому «Висновок експерта), згідно якого (зокрема):

-вартість відновлювального ремонту згаданого автомобіля становить 38 748 грн. 27 коп.;

-вартість матеріального збитку, який заподіяний позивачу, як його власнику, внаслідок ДТП 26.01.2024 року становить 19 190 грн. 62 коп. (а.с. 11-32).

А оскільки Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі лише 13 542 грн. 98 коп., то позивач і просив стягнути зі згаданого відповідача 5 647 грн. 64 коп. недоплаченого страхового відшкодування, виходячи з наступних розрахунків:

19 190 грн. 62 коп. вартість матеріального збитку

- 13 542 грн. 98 коп. виплаченого страхового відшкодування

= 5 647 грн. 64 коп. недоплаченого страхового відшкодування.

Аналіз вищезгаданого Висновку експерта свідчить про наступне.

У розділі 2 Висновку експерта зазначено, що:

-«у даному випадку документального підтвердження факту проведення відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля (позивача) на якісь конкретній СТО … не надано»;

-«середнє значення нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт …не підлягають ні відніманню, ні додаванню ПДВ, і приймаються як середньо-ринкове та остаточне»;

-«вартість запасних частин, матеріалів, які мають бути використані в процесі ремонту, приймаються до розрахунку за їх ринковою за їх ринковою вартістю з урахуванням сум ПДВ, які до такої вартості включаються … Отже, в подальшому до розрахунку прийнято вартість складників з врахуванням ПДВ» (сторінка 10 Висновку експерта; а.с. 15-зворот).

На сторінках 9-12 Висновку експерта (а.с. 15-16) наведеного розрахунок вартості матеріального збитку, згідно якого складовими цього розрахунку є:

-7 082 грн. 00 коп. вартість ремонтно-відновлювальних робіт (згідно доданої калькуляції);

-3 726 грн. 78 коп. вартість матеріалів, які необхідні для проведення ремонту (згідно доданої калькуляції);

-27 939 грн. 49 коп. вартість нових складових (деталей, вузлів, агрегатів), що необхідні для заміни при відновленні КТЗ (згідно доданої калькуляції);

-0,70 коефіцієнт фізичного зносу КТЗ (Ез), оскільки автомобіль позивача зі строком експлуатації понад 12 років.

Тобто, вищезгадані суми 3 726 грн. 78 коп. (вартість матеріалів, які необхідні для проведення ремонту) та 27 939 грн. 49 коп. (вартість нових складових) включають в себе ПДВ.

Доказів про проведення позивачем ремонту автомобіля «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 , та оплати такого ремонту з урахуванням ПДВ матеріали справи не містять.

Відтак, сума 3 726 грн. 78 коп. (вартість матеріалів, які необхідні для проведення ремонту) без ПДВ (розмір якого 20 %) становить 3 105 грн. 65 коп., а сума 27 939 грн. 49 коп. (вартість нових складових) без ПДВ становить 23 282 грн. 91 коп.

Таким чином, згідно наведеної у Висновку експерта формули розрахунку вартості матеріального збитку (У), така вартість без ПДВ буде становити:

7 082 грн. 00 коп. + 3 105 грн. 65 коп. + 23 282 грн. 91 коп. х (1-0,7) = 17 172 грн. 52 коп.,

з яких 13 542 грн. 98 коп. Страховою компанією виплачено позивачу (що останнім визнається), а відтак недоплата страхового відшкодування становить 3 629 грн. 54 коп., які і підлягають до стягнення зі Страхової компанії на користь позивача (а не 5 647 грн. 64 коп., як заявлено у позовних вимогах).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та (зокрема) наведеній у ній розрахунків, вимога про стягнення 4 000 грн. вартості проведення позивачем експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості його автомобіля марки «НІССАН ПІКСО», д.н.з. НОМЕР_2 , була заявленою саме до відповідача ОСОБА_4 (а.с. 4), а не до Страхової компанії.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, а тому стягнення частини вищезгаданої суми (а саме: 2 000 грн. вартості проведення експертизи) з іншого відповідача (Страхової компанії) є виходом за межі заявлених позовних вимог, що є порушенням вищезгаданих положень, передбачених ЦПК України.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Колегія суддів за підсумками апеляційного розгляду справи прийшла до висновку про те, що на користь позивача відлягає до стягнення зі Страхової компанії 3 629 грн. 54 коп. недоплаченого страхового відшкодування, тобто 64,27 % від 5 647 грн. 64 коп. заявленої позовної вимоги до Страхової компанії, яка позивачем була оплаченою судовим збором у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Страховою компанією за подачу апеляційної скарги сплачено 1 816 грн. 50 коп. судового збору (а.с. 165).

64,27 % від 1 211 грн. 20 коп. становить 778 грн. 40 коп., а від 1 816 грн. 50 коп. 1 167 грн. 46 коп.

Таким чином, до стягнення зі Страхової компанії на користь позивача підлягає 778 грн. 40 коп. понесених останнім судових витрат, а з позивача на користь Страхової компанії (відповідача/апелянта) підлягає до стягнення 649 грн. 04 коп. судового збору, сплаченого згаданим апелянтом при подачі апеляційної скарги.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути зі Страхової компанії (як відповідача) на користь позивача і навпаки, складає 129 грн. 36 коп. (778 грн. 40 коп. 649 грн. 04 коп.).

ЦПК України також встановлено, що:

- суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи (зокрема): ціну позову; складність справи, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11);

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137).

За змістом частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення не містить пояснень з приводу того, чому саме витрати на професійну правничу допомогу (розмір якої ним оцінено у 10 000 грн.) він просить покласти на обох відповідачів порівну, а саме: по 5 000 грн. з кожного з них (а.с. 139-140).

Відповідач ОСОБА_4 стягнення з нього на користь позивача 21 557 грн. 65 коп. (19 557 грн. 65 коп. заподіяної шкоди + 2 000 грн. вартості проведеної експертизи) не оскаржував.

За підсумками апеляційного розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку про те, що до стягнення зі Страхової компанії на користь позивача підлягає 3 629 грн. 54 коп. недоплаченого страхового відшкодування.

21 557 грн. 65 коп. + 3 629 грн. 54 коп. = 25 187 грн. 19 коп.

Тобто, 3 629 грн. 54 коп. від загальної суми задоволених позовних вимог (25 187 грн. 19 коп.) складає 14,41 %.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга в частині вимог щодо додаткового рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2024 року також підлягає до часткового задоволення, а саме: шляхом зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає до стягнення з Страхової компанії на користь позивача, з 5 000 грн. до 1 500 грн., що буде відповідати принципу пропорційності у розмірі всіх задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачів сумарно 29 205 грн. 29 коп. заподіяної в ДТП шкоди.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 29 205 грн. 29 коп., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 29 205 грн. 29 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1 і 4, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», частково задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 04 липня 2024 року в частині вирішення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_3 :

-3 629 (три тисячі шістсот двадцять дев`ять) грн. 54 коп. недоплаченого страхового відшкодування;

-129 (сто двадцять дев`ять) грн. 36 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 липня 2024 року змінити, зменшивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_3 , з 5 000 грн. до 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.