УХВАЛА

(про відмову у видачі судового наказу)

30.09.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Єригіна І.М., розглянувши заяву представника заявника адвоката Музиченко Юлії Вікторівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду та просить видати судовий наказ, яким стягувати з боржника ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про можливість видати судовий наказ за заявою, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місце реєстрації боржника, ОСОБА_2 , значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 165 ЦПК України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Таким чином, положення даної статті розповсюджуються на справи наказного провадження, де боржником виступає юридична особа та фізична особа підприємець.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку, що підстав для видачі судового наказу або направлення справи за підсудністю до належного суду не встановлено, разом з тим, наявна підстава для відмови у видачу судового наказу, оскільки боржник на території Богунського району м. Житомира не зареєстрований, що виключає можливість видачі судового наказу Богунським районним судом м. Житомира.

Суддя роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу в даному випадку не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою представника заявника адвоката Музиченко Юлії Вікторівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Єригіна