Справа № 211/4051/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

20 серпня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить суд встановити постійне місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком позивачем у цій справі ОСОБА_4 за місцем проживання останнього.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 160 СК України передбачає право батьків на визначення місця проживання дитини. При цьому частиною третьою цієї статті Кодексу визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма також узгоджується з положеннями ст. 29 ЦК України, зокрема, з її другою частиною, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

При цьому, ч. 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Таким чином, нормами ст. 161 СК України передбачено вирішення спору між батьками в судовому порядку лише щодо місця проживання малолітньої дитини, тобто яка, відповідно до ч. 2 ст. 6 СК України, не досягла чотирнадцяти років.

Так, зі змісту позову та долучених до нього матеріалів убачається, що позивач ставить питання про визначення місця проживання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто дитини, якій на момент звернення до суду з даним позовом виповнилось повних 16 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2023 року у справі №351/611/21 вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України».

Таким чином, спір між батьками щодо місця проживання дитини, яка досягла 14 років, не підлягає розгляду судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06.02.2019 року у цивільній справі №522/12901/17 зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» належить тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи зазначені норми СК України та позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі за даним позовом слід відмовити, оскільки дитина, місце проживання якої бажає визначити позивач, не є малолітньою і на момент звернення до суду з даним позовом їй виповнилось повних 16 років, а тому в позивача відсутнє право на звернення до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.