Провадження № 2-з/524/51/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Мельник Н.П., з участю секретаря судових засідань Стешиної В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони на відчуженя майна,

УСТАНОВИВ:

03.10.2024 до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони на відчуженя майна, належне ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , а саме:

- легковий автомобіль марки «MAZDA», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- житловий будинок площею 108,7 кв м, розташований на АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,031 га з кадастровим номером :08:002:1043, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що має намір пред`явити позов до Автозаводського районного суду міста Кременчука про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу на підставі розписки, наданої завнику. Заяву обґрунтував тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони його прав та інтересів від можливих недобросовісних дій з боку зазначених осіб з тим, щоб в подальшому забезпечити ефективне виконання судового рішення, прийнятого за результатами розгляду поданої ним позовної заяви.

Суд, розглянувши матеріали заяви, встановив наступне.

Заява про забезпечення позову подана до пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду. Заява про забезпечення позову подана за правилами підсудності, встановленими ЦПК України за місцем підсудності для відповідного позову.

Предметом зазначеного спору є стягнення боргу, тобто грошові кошти, які відповідачі у добровільному порядку позивачу не повернули.

Оцінивши доводи заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями п.п.1,2 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням забороною вчиняти дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність - передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Дослідивши матеріали справу, суд, пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог.

При цьому, заявник просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , однак суду не надано відомостей про вартість об`єктів щодо яких заявник просить забезпечити позов, як наслідок, суд позбавлений можливості перевірити питання співмірності заявлених майбутніх позовних вимог та вимог про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову також не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

У зв`язку з чим, заява про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Керуючись ст. 149 -153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони на відчуженя майна.

Ухвала набирає законної сили з дня її складення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.П. Мельник