Справа №484/1528/24
Провадження № 22-ц/812/1462/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

ОСОБА_3 ,

подану адвокатом Малиновською Вікторією Дмитрівною

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Паньковим Д.А., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2024 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 24 червня 2022 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено Договір оренди будинку «ЛІДІЯ» загальною площею 147,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є, строком на один рік. Додатковою угодою № 1 від 24 червня 2023 року до цього Договору оренди було продовжено строк оренди будинку до 24 червня 2024 року.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору оренди, орендодавець зобов`язується передати в строкове платне користування будинок «ЛІДІЯ» що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є, а орендар зобов`язується прийняти цей будинок, своєчасно сплачувати оренду плату, та після припинення цього Договору повернути будинок Орендодавцю в належному стані.

Актом приймання-передачі від 24 червня 2022 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв будинок разом з майном, яке знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 є.

Згідно з умовами додаткової угоди до даного Договору Сторони погодили викласти п. 3.2. Договору в наступній редакції: «Даний договір укладається строком на 24 місяці до 24 серпня 2024 року та може бути продовжений за взаємною згодою Сторін»

Згідно із п. 5.1 Договору оренди, розмір місячної орендної плати за будинок сплачується у гривні, у сумі що еквівалентна одна тисяча триста доларів США 00 центів відповідно до середнього курсу продажу долару США між курсом валют на валютному аукціоні та середнім обміним курсом в банках України станом на день, що передує оплаті. Орендна плата підлягає сплаті Орендарем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Орендодавця з дотриманням вимог чинного законодавства.

У пункті 5.2 Договору оренди зазначено, що орендна плата підлягає сплаті Орендарем кожного календарного місяця не пізніше 24-го числа поточного місяця за наступний місяць проживання (авансовий платіж).

Зазначає, що орендар не сплачує орендну плату, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі:

- за період з 24 вересня 2023 року 23 жовтня 2023 року у сумі 49 829,00 грн.;

- за період з 24 жовтня 2023 року 23 листопада 2023 року у сумі 49 517,00 грн.

06 листопада 2023 року орендарю було направлено Претензію № 03/11-2023 від 03 листопада 2023 року, відповідно до якої орендодавець вимагав платити на користь ФОП ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 99 346,00 гривень протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту направлення даної претензії.

Втім, станом на дату подачі даної позовної заяви вимога даної претензії виконана відповідачем не була.

14 листопада 2023 року позивачем було направлено відповідачу Лист вих. 14/11-2023, в якому зазначено, зокрема наступне:

«Відповідно до умов п. 4.3.3. Договору Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди у разі прострочення Орендарем орендної плати або інших платежів більше ніж на один календарний місяць.

Враховуючи наведене, повідомляємо Вас про дострокове розірвання договору оренди будинку «ЛІДІЯ» в односторонньому порядку з 20 листопада 2023 року.

Просимо Вас бути присутнім 22 листопада 2023 року о 14 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 -є для повернення орендованого приміщення та підписання відповідного акту передачі-приймання будинку».

Таким чином, Договір оренди було в односторонньому порядку розірвано позивачем з 20 листопада 2023 року.

Відповідно до пункту 5.4. Орендарем було сплачено на користь Орендодавця вартість оренди за останній місяць оренди, яким є період з 24 жовтня 2023 року - 20 листопада 2023 року.

Відтак, заборгованість відповідача зі сплати орендної плати складає суму боргу за період з 24 вересня по 23 жовтня 2023 року у сумі 49 829,00 грн.

В Акті приймання-передачі від 24 червня 2022 року зафіксовано, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв будинок разом з майном, яке знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 є.

Перелік майна з наявними на дату складання акту дефектами майна зафіксовано в Акті приймання - передачі будинку.

22 листопада 2023 року позивач з`явився за адресою будинку для повернення орендованого приміщення та підписання відповідного акту передачі-приймання будинку. Втім відповідач для підписання акту не з`явився.

В той же час при огляді приміщення станом на 22 листопада 2023 року було виявлено, що приміщення перебувало в незадовільному стані, присутні ряд недоліків приміщення, що зафіксовано в Акті фіксації пошкодженого майна.

Згідно з пунктом 7.1. Договору Орендар зобов`язаний використовувати Будинок за його призначенням та запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно до пункту 8.3. Договору Будинок повинний бути переданий Орендодавцю у стані, не гіршому від стану, в якому воно було передано в оренду, з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до пункту 9.2.5. Договору у випадку пошкодження Орендарем Будинку та/або меблів, техніки, приладів, декору, що в ньому знаходиться Орендар компенсує Орендодавцю вартість/ремонт пошкодженого або Орендодавець самостійно (Із повідомленням Орендаря) вираховує вартість/ремонт пошкодженого з останнього місяця оренди, що був сплачений Орендарем в день підписання цього Договору.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для відновлення опоряджувальних покриттів та конструктивних елементів будинку за адресою: АДРЕСА_1 є, становить: 156 131 грн.

07 березня 2024 року Позивачем було направлено відповідачу лист вих. 07/03-2024, в якій Позивач просив відшкодувати завдані збитки та сплатити 156 131 грн. Однак, відповіді на дану претензію отримано не було.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 205 960,00 грн, що складається із суми боргу за період з 24 вересня 2023 року по 23 жовтня 2023 року у розмірі 49 829,00 грн. та завдані збитки на суму 156 131 грн., судові витрати, що складаються із судового збору, витрат на правничу допомогу у розмірі 9500 грн. та витрати на оплату експертного дослідження у розмірі 12000 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 205 960,00 гривень, що включає в себе заборгованість зі сплати орендної плати у сумі 49 829,00 грн. та завдані збитки у розмірі 156 131,00 грн., судовий збір в розмірі 2059,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн. та витрати на оплату експертного дослідження у розмірі 12000,00 грн., а всього 229519 грн. 60 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення коштів з відповідача на користь позивача. Зважаючи на співмірність та розумність судових витрат, виходячи з обставин конкретної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд стягнув витрати за надання правничої допомоги у повному розмірі.

В апеляційній скарзі відповідач, діючи через свого представника, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що не погоджується з викладеною у позовній заяві хронологією подій, оскільки з тексту позову та доданих матеріалів вбачається, що договірні відносини припинилися лише 20 листопада 2023 року.

Однак відповідач звільнив будинок ще до 01 жовтня 2023 року, про що завчасно повідомив управляючу особу, зазначивши, що вересень - це останній місяць проживання і що орендна плата за нього буде сплачена за рахунок гарантійного платежу. Вказане підтверджується листуванням з управляючою особою ОСОБА_5 .

До 01 жовтня 2023 року орендар з`їхав з будинку, ключі від якого залишив у будинку за згодою з управляючою особою.

Також вказував, що позивачем було неправильно вирахувана сума орендної плати, а судом не досліджено обґрунтованість заявленої вимоги.

Звертає увагу, що позивач у позовній заяві вказав, що Договір був розірваний 20 листопада 2023 року, про що було повідомлено відповідача у листі за вих. № 14-11-2023 від 14 листопада 2023 року.

Проте, він не отримував і не міг отримати цей лист, оскільки у Накладній 765 як контактний номер адресата зазначено невідомий стаціонарний номер « НОМЕР_1 », з яким відповідач ніяк не пов`язаний, ніколи ним не користувався, тому він не міг отримати Лист від 14 листопада 2023 року, оскільки йому не надходило на мобільний номер повідомлення про потребу забрати відправлення на пошті.

Крім того, позивачем не було додано до позовної заяви доказів вручення відповідачу листа.

Вказує, що позивачем було порушено процедуру повернення, визначену договором.

Також, була порушена процедура фіксації пошкодженого майна, оскільки огляд будинку відбувався за відсутності відповідача або його представника та акт фіксації пошкодження майна йому не направлявся.

Зазначає, що позивачем була порушена погоджена сторонами процедура призначення експертизи, оскільки останню було проведено неналежним суб`єктом.

Настанова, на яку посилається експерт і яка була використана ним при обрахунку вартості ремонтно-будівельних робіт, не могла бути застосована при проведенні цієї експертизи, так як ремонтно-будівельні роботи будинку з огляду на характер пошкоджень, не підпадають під сферу регулювання цієї Настанови.

Таким чином, експертиза була проведена згідно з нормами, які не підлягали застосуванню. Як наслідок, Висновок експерта не повинен був братися до уваги судом при ухваленні рішення.

Вважає, що відсутній склад цивільного правопорушення, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Звертає увагу, що додатки долучені до позовної заяви були засвідчені неналежним способом. Таким чином, незасвідчені належним чином копії документів не мали враховуватися при розгляді справи по суті. Подання таких документів було підставою для відмови у задоволенні позову внаслідок недоведеності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуального дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частини п`ятої статті 174 ЦПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Оскільки представник відповідача подала додаткові пояснення поза межами строку на подання апеляційної скарги і не просила дозволу подати додаткові пояснення, а суд не визнавав їх подання необхідним, тому ці пояснення апеляційний суд залишає без розгляду.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у його постановах від 12 червня 2023 року у справі №307/3697/20 та від 24 травня 2023 року у справі №372/3260/20.

Справу розглянуто за відсутності сторін, які про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності, оскільки у судовому засіданні буди присутні їх представники.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

24 червня 2022 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено Договір оренди будинку «ЛІДІЯ» загальною площею 147,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є, строком на один рік, а саме до 24 червня 2023 року, який згодом було продовжено Додатковою угодою № 1 від 24 червня 2023 року до Договору оренди - до 24 червня 2024 року.

Відповідно до умов п. 4.3.3., п.4.3 розділу 4 Договору Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди у разі прострочення Орендарем орендної плати або інших платежів більше ніж на один календарний місяць.

Пунктом 4.4. розділу 4 Договору оренди передбачено, що орендар має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір попередньо письмово повідомивши про це орендодавця менш ніж за 1 (один) календарний місяць( а.с.9-12,15).

Згідно із п.5.1 Договору оренди, розмір місячної орендної плати за будинок сплачується у гривні, у сумі що еквівалентна 1300 (одна тисяча триста) доларів США 00 центів відповідно до середнього курсу продажу долару США між курсом валют на валютному аукціоні та середнім обміним курсом в банках України станом на день, що передує оплаті. Орендна плата підлягає сплаті Орендарем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Орендодавця з дотриманням вимог чинного законодавства.

У п. 5.2 Договору оренди зазначено, що орендна плата підлягає сплаті Орендарем кожного календарного місяця не пізніше 24-го числа поточного місяця за наступний місяць проживання (авансовий платіж).

Відповідно до пункту 5.3, в день підписання даного Договору орендар сплачує вартість оренди за перший місяць оренди у розміру, що є еквівалентом 1300 доларів США 00 центів відповідно до середнього курсу продажу долару США між курсом валют на валютному аукціоні (https://minfin.com.ua/currency/auction/archive/usd/kiev/) та середнім обмінним курсом в банках України (https://index.minfin.com.ua/exchange/bank/exch/usd/) станом на день, що передує оплаті.

Пунктом 5.4 передбачено, що орендар сплачує, окрім місячного орендного платежу, вартість оренди за останній місяць оренди до 24 липня 2022 року у розмірі, що є еквівалентом 1 300 доларів США відповідно до середнього курсу продажу долару США між курсом валют на валютному аукціоні minfin.com.ua/cuiTency/auclion/archive/usd/kiev/) та середнім обмінним курсом в банках України index.minfin.com.ua/exchange/banlc/excli/usd/) станом на день, що передує оплаті. /

За пунктом 5.6 Орендна плата сплачується з дня передачі Будинку орендарю на підставі Акту приймання-передачі по день (включно) повернення Будинку орендодавцю на підставі Акту приймання-передачі (повернення) будинку.

Вартість комунальних та інших супутніх послуг не входить в орендну плату. Орендар сплачує їх щомісячно у гривні, протягом 3 (трьох) днів, з дати надання рахунків орендодавцем ( пункт 5.7 Договору).

Згідно Акту приймання-передачі від 24 червня 2022 року до договору оренди Орендодавець передав, а Орендар прийняв будинок разом з майном (з наявними на дату складання акту дефектами майна), яке знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 є( а.с.13-14).

06 листопада 2023 року позивачем було направлено відповідачу лист вих. 03/11-2023 від 03 листопада 2023 року, в якому повідомлено відповідача про наявність заборгованості по орендній платі і необхідність її погашення, який направлено за адресою місця реєстрації відповідача ( а.с.16-17,18).

14 листопада 2023 року позивачем було направлено відповідачу лист вих. 14/11-2023 від 14 листопада 2023 року, в якому повідомлено відповідача про дострокове розірвання договору оренди будинку в односторонньому порядку з 20 листопада 2023 року та про необхідність його присутності 22 листопада 2023 року за адресою житлового будинку для повернення орендованого приміщення та підписання акту передачі-приймання будинку, наявність заборгованості по орендній платі і необхідність її погашення, який було отримано відповідачем, який направлено за адресою місця реєстрації відповідача. ( а.с.16-17,18).

22 листопада 2023 року комісією у складі ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було складено акт фіксування пошкоджень майна ФОП ОСОБА_4 , а саме будинку «Лідія», який винаймав відповідач( а.с.21-77).

Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від №717/01-2024 від 25 січня 2024 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення покриттів та конструктивних елементів будинку становить 156131 грн.( а.с. 86-107).

07 березня 2024 року відповідачеві за місцем його реєстрації було направлено претензію з вимогою про сплату на користь позивача 156131 грн. протягом 5 календарних днів з моменту направлення цієї претензії( а.с.78-80).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оренді з огляду на таке.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути дво- чи багатосторонніми. Згідно із частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1 ст. 812 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Статтею 820 ЦК України визначено, що розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла.

Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру.

Одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла.

Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Відповідно до частини 1 статті 825 ЦК України визначено, що наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці.

Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендні платі за період з 24 вересня по 23 жовтня 2023 року у розмірі 48 829 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначила, що платіж за вересень 2023 року і було сплачено відповідачем, але з порушенням строку. Платіж за жовтень 2023 року відповідач мав сплатити до 24 вересня 2023 року, проте його не сплатив. Платіж за листопад 2023 року мав бути плачений відповідачем до 24 жовтня 2023 року, однак також не було сплачено. В той час оскільки оренди достроково розірвано 20 листопада 2023 року, то листопад місяць є останнім місяцем оренди, тому відповідно до п.5.4 Договору позивачем зараховано суму, сплачену відповідачем при підписанні договору за останній місяць в оплату за листопад 2023 року.

За умовами пункту 4.3 розділу 4 Договору оренди орендар має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір попередньо письмово повідомивши про це орендодавця менш ніж за 1 (один) календарний місяць.

Відповідно до пункту 8.1 розділу 8 Договору оренди, повернення орендодавцю Будинку здійснюється на підставі Акту приймання- передачі Будинку, що підлягає підписанню Сторонами протягом 3-х днів з дня закінчення дії або розірвання цього Договору.

Протягом терміну вказаного в пункті 8.1. Договору орендар зобов`язаний підготувати будинок передачі орендодавцю( пункт 8.2 Договору).

Будинок повинний бути переданий орендодавцю у стані, не гіршому від стану, в якому воно будо передано в оренду, з урахуванням нормального зносу( пункт 8.3 Договору).

Колегія суддів зауважує, що законодавцем не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Водночас істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.

Суду першої інстанції відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що у вересні 2023 року він як орендар попередив орендодавця про припинення дії договору оренди житлового будинку відповідно до пункту 4.3 Договору оренди та орендар звільнив житловий будинок про що було складено акт в порядку 8 Договору оренди.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованості з орендних платежів в сумі 49829 грн. за період з 24 вересня по 23 жовтня 2023 року.

Колегія суддів відхиляє посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що він повідомив позивач про припинення договору оренди через адміністратора ОСОБА_5 , адже сторонами погоджено порядок припинення договору оренди між власником житлового будинку на наймачем, будь-яких застережень щодо наявності повноважень у сторонніх осіб умови договору не містять.

На підтвердження наведених обставин представник відповідача долучила до апеляційної скарги скріншот листування відповідача з ОСОБА_5 .

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття вказаних документів, оскільки вони не були надані до суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини першої статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічні умови припинення дії договору оренди і повернення орендованого майна визначені у пункті 8.1 договору оренди.

Доказів виконання вказаного обов`язку орендарем до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має сплатити позивачеві заборгованість з орендної плати за період з 24 вересня по 23 жовтня 2023 року.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд враховує положення, що в матеріалах справи відсутня заява чи інша вимога наймача про припинення дії договору найму менш ніж за один календарний місяць, відсутній акт приймання-передачі житлового приміщення, на підставі якого згідно п.8.1 договору житлове приміщення підлягає поверненню наймодавцю при припиненні дії договору, а відтак цей договір оренди вважався чинним до 20 листопада 2023 року і був розірваний наймодавцем достроково.

Між тим, доказів того, що сторонами був підписаний акт для припиненнядоговору найму з часу припинення орендарем внесення платежів за договором оренди, ні до суду першої інстанції, а ні до апеляційного суду відповідачем надано не було.

Отже зазначені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та нічим не підтвердженими.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку заборгованості за період з 24 вересня по 23 жовтня 2023 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вважає, що він не є помилковим, адже умовами договору не передбачено проведення розрахунку на підставі вихідних даних, з врахуванням десятих, сотих та тисячних.

Посилання в апеляційній скарзі на неотримання ним листів від позивача щодо сплати заборгованості, складання акті приймання-передачі майна після того, як він припинив проживання у спірному житловому будинку, з огляду на те, що позивачем у невірно зазначено його номер телефону, що позбавили можливості отримання ним повідомлення на мобільний телефон про надходження до нього листа колегія суддів відхиляє, оскільки вся кореспонденція направлялася відповідачеві за адресою місця реєстрації вказаною у договорі. Більш того, якщо зважати на посилання представника відповідача про виселення останнього з спірного житлового будинку у вересні 2023 року, то саме він повинен був ініціювати передачу будинку орендодавцеві, а не ігнорувати виконання умов договору.

Тому, суд першої інстанції правильно визначив, що сума заборгованості за договором оренди в розмірі 49829 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про відшкодування збитків унаслідок пошкодження орендованого майна.

Відповідно до частини першої, другої статті 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини; у разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а такождостатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 322 ЦК України на власника покладено обов`язок утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»" (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що при огляді приміщення станом на 22 листопада 2023 року було виявлено, що приміщення перебуває у незадовільному стані, присутні ряд недоліків, що зафіксовані в акті фіксації пошкодженого майна.

При передачі житлового будинку за договором оренди сторонами у акті приймання передачі від 24 червня 2022 року було зафіксовано наявність двох дефектів, про що зазначено у п.3 та 6 цього Акту. Доказів на наявність інших пошкоджень житлового будинку на час його передачі в оренду відповіадчем належними та допустими доказами не підтверджено.

Умовами договору оренди, а саме підпункту 7.1.1 пункту 7.1 розділу 7 передбачено, що Орендар зобов`язаний використовувати Будинок за його призначенням та запобігати його пошкодженню, псуванню.

Будинок повинний бути переданий Орендодавцю у стані, не гіршому від стану, в якому воно було передано в оренду, з урахуванням нормального зносу( пункт 8.3 Договору).

У випадку погіршення стану будинку з вини орендаря чи особи, якій орендар надав доступ до будинку, у дводенний термін складається комісія у складі представників сторін, які визначають розмір спричиненого збитку, про що складається відповідний акт. Вартість спричинено збитку орендар зобов`язаний сплатити у повному обсязі орендодавцю протягом десяти робочих днів з дня підписання акту сторонами. У випадку відмови орендаря від підписання акту із зазначенням розміру збитків сторони призначають незалежну експертну організацію для проведення експертизи для визначення спричинених збитків. Акт незалежної експертизи буде обов`язковим для орендаря( підпункту 9.2.1 пункту 9.2 розділу 9 Договору).

Вартість спричинено збитку пошкодження Орендарем Будинку та/або меблів, техніки, приладів, декору, що в ньому знаходиться Орендар компенсує Орендодавцю вартість/ремонт пошкодженого або Орендодавець самостійно (Із повідомленням Орендаря) вираховує вартість/ремонт пошкодженого з останнього місяця оренди, що був сплачений Орендарем в день підписання цього Договору (підпункт 9.2.5 пункту 9.1 розділу 9 Договору).

22 листопада 2023 року комісією у складі ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було складено акт фіксування пошкоджень майна ФОП ОСОБА_4 , а саме будинку «Лідія», який винаймав відповідач (а.с.21-77).

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для відновлення опоряджувальних покриттів та конструктивних елементів будинку за адресою: АДРЕСА_1 є, становить: 156 131 грн.

07 березня 2024 року позивачем було направлено відповідачу претензію вих. 07/03-2024, в якій позивач просив відшкодувати завдані збитки та сплатити 156 131 грн.

Розмір ремонтно-відновлювальних робіт, визначений позивачем та прийнятий до уваги судом на підставі вищевказаного висновку відповідачем належними, допустимими та достатніми доказами спростований не був.

За такого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача щодо відшкодування збитків унаслідок пошкодження орендованого майна.

Аргументи апеляційної скарги заявника щодо неправильного застосування експертом методики при визначені вартості ремонтно - будівельних робіт не приймаються до уваги, оскільки не спростовує правильність висновку суду про заподіяння відповідачем матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням предмету оренди.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено належним чином обґрунтованість підстав позову, а саме, наявність правових підстав для стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 49829 грн, відшкодування збитків унаслідок пошкодження орендованого майна в розмірі 156131 грн., навпаки відповідачем не надані суду будь-які безспірні докази на спростування підстав позову.

Так, судом першої інстанції з достовірністю та об`єктивністю встановлено, що відповідачем не виконувались зобов`язання за договором оренди приміщення від 26 червня 2022 року належним чином відповідно до умов договору, а саме, не була сплачена орендна плата за період з 24 вересня по 23 жовтня 2023 року, позивачу було завдано збитки внаслідок пошкодження орендного майна й обґрунтовано відновлено порушені права позивачки.

Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених в рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)

Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено належним чином, що відповідач порушив умови договору оренди майна, тому у відповідності до статей 15, 16 ЦК України її право підлягає захисту судом.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції і спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін та поновити його дію.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Малиновською Вікторією Дмитрівною залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.