Справа №491/119/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

за участю сторін по справі:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала по день смерті в с. Гандрабури Ананьївського (нині Подільського) району Одеської області. Заповіту щодо розпорядження майном його мати при житті не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина. Крім того батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини йому не було відомо про наявність у матері права на земельну частку (пай). До смерті матері позивач вже тривалий час проживав зі своєю сім`єю в іншому населеному пункті, а саме, у м. Подільськ Одеської області, а тому не часто спілкувався з батьками, а виключно, коли приїздив до них. Під час відвідин батьків їхні розмови не торкалися майна. Після смерті матері з нерухомого майна, яке належало батькам, в розумінні позивача, залишився лише будинок, в якому вони проживали, який позивач продав без посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки на будинок були відсутні правовстановлюючі документи. У зв`язку з цим позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки на той час був впевненим у відсутності потереби такого звернення. Позивач вказує, що наприкінці 2023 року від час відвідин своєї батьківщини він випадково в ході однієї з розмов дізнався про те, що його померлі батьки мали право на земельну частку (пай). З метою перевірки отриманої інформації позивач звернувся з відповідною заявою до Відділу №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та листом зазначеного відділу №2033/356-23 від 18 вересня 2023 року позивач отримав інформацію про те, що згідно з Книгами реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за його батьком на території Гандрабурівської сільської ради Подільського району Одеської області зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №759359, про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1950 від 12 квітня 2002 року та у Книзі реєстрації сертифікатів зроблено запис щодо переходу прав власності на вище зазначену земельну ділянку на ім`я матері позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАС №061720. Після цього позивач звернувся до Ананьївської державної нотаріальної контори де на підставі поданої ним заяви була заведена спадкова справа №368/2023 від 28 вересня 2023 року, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки цей строк був пропущений. Позивач вказує, що строк для прийняття спадщини ним був дійсно пропущений, однак він вважає, що визначений законом строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки на час відкриття спадщини йому не було відомо про наявність спадкового майна у вигляді земельної ділянки, а про своє право на спадкування зазначеної земельної ділянки він дізнався після спливу строку для прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.

В подальшому, 14 серпня 2024 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач 26 вересня 2024 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також пояснив, що після смерті батька його мати успадкувала землю та запропонувала йому оформити земельну ділянку на його ім`я, однак він на той час не бажав цього робити, оскільки добре заробляв і йому це не було потрібно. Він думав, що земельну ділянку оформили після смерті матері на його сестру, а з сестрою він не спілкувався, тому не міг цей момент уточнити, а тому достеменно не знав, чи переоформлено було землю на його сестру. Однак він знає, що сестра користувалась вказаною земельною ділянкою, зарплата в неї була невелика. Вона працювала вчителем. Начебто землю здавала в оренду, а тому він зробив висновок про те, що вона її оформила на своє ім`я, однак потім у сільській раді йому стало відомо, що вона цього не зробила. Потім його сестра померла. З приводу оформлення землі звертався у 2003 році, однак доказів цього не має. Повторно з приводу оформлення землі він звертався до нотаріуса вже у 2024 році, тобто, через двадцять років, коли зрозумів, що земля не була оформлена на сестру, вона належним чином не прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки після смерті матері, однак її чоловік повідомив його, що вона не оформляла на себе вказану землю. Також в сільській раді йому повідомили, що з приводу вказаної земельної ділянки ні на кого земельний акт не складався. Позивач уточнив, що його сестра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач пояснив, що поважними причинами пропуску ним визначеного законом строку для прийняття спадщини вважає те, що він гадав, що земельна ділянка оформлена на його сестру, але вони не спілкувалися з сестрою, а після її смерті він вирішив уточнити інформацію щодо вказаної земельної ділянки та виявилось, що його сестра також не прийняла спадщину та не оформила на своє ім`я вказану земельну ділянку, через що він вирішив оформити її на своє ім`я.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак 03 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Ананьївської міської ради, в якому він просить здійснити розгляд справи без участі представника відповідача. Розгляд заяви по даній справі залишає на розсуд суду, просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.24).

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, враховуючи клопотання представника відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та за участю позивача.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши позивача, взявши до уваги клопотання представника відповідача, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, при розгляді справи встановлено:

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24 жовтня 2012 року Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області (а.с.6).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить суд: визначити йому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до п.1 Прикінцевий та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визнано такими, що втратили чинність з 1 січня 2004 року: Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього; Закон Української РСР "Про затвердження Цивільного кодексу Української РСР" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1963 р., № 30, ст. 463); статті 2-7, 12, 13, 16 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 9 грудня 1963 року "Про порядок введення в дію Цивільного і Цивільного процесуального кодексів Української РСР" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1963 р., № 51, ст. 731; 1985 р., № 23, ст. 542; Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 3, ст. 15).

Водночас пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України ( 435-15) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N3425-XII (3425-12) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N2709-IV (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Враховуючи той факт, спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , відкрались 15 серпня 2003 року, тобто, після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, розгляд вказаної справи слід здійснювати, керуючись нормами ЦК України, який набув сили 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

З позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 15 серпня 2003 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №39 від 15 серпня 2003 року (а.с.10).

Згідно листа Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області від 01 лютого 2024 року №126/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем пропущений визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а.с.8).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74141766 від 28 вересня 2023 року, у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 71317198, за номером у нотаріуса 368/2023, дата заведення 28 вересня 2023 року, місце зберігання Ананьївська державна нотаріальна контора Одеської області, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11 вересня 1950 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається, що позивача ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.11).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 27 листопада 2000 року виконкомом Гандрабурівської сільської ради, вбачається, що батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області (а.с.12).

Відповідно до копії довідки Ананьївської міської ради №1172 від 28 вересня 2023 року померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області по день смерті, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Особи, які були зареєстровані разом із померлою ОСОБА_2 на день її смерті, визначити не є можливим (а.с.13).

У відповідності до копії листа Відділу №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №2033/356-23 від 18 вересня 2023 року, згідно із книгами реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за ОСОБА_3 (нині померлий) на території Гандрабурівської сільської ради Подільського (колишній Котовський) району Одеської області зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №759359, про що свідчить запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1950 від 12 квітня 2002 року та у Книзі реєстрації сертифікатів зроблено запис щодо переходу права власності на вищезазначену земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 (нині померла) на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВАС №061720. Згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Земельна ділянка не внесена до автоматизованої системи Державного земельного кадастру (а.с.14).

До позовної заяви додано копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №759354, виданого 12 квітня 2002 року на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності «Гандрабури», розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.15).

Також на виконання ухвали суду від 01 квітня 2024 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №368/2023, заведеної 28 вересня 2023 року на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що позивач заяву про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , подав 28 вересня 2023 року. Згідно копії спадкової справи інших спадкоємців майна ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, немає (а.с.30-44).

Також на виконання ухвали суду від 13 травня 2024 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області до суду надійшла належним чином завірена копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 грудня 2002 року, згідно кого спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_2 , мешканка с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) яка перебуває у колективній власності КСП «Гандрабури» села Гандрабури Ананьївського району Одеської області, розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного покійному на підставі сертифікату серії РН №759359, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 12 квітня 2002 року на підставі рішення №245 від 06 серпня 1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12 квітня 2002 року за №1950 (а.с.52).

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту частини 1 статті 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Верховного суду від 27 червня 2024 року №545/480/21 звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної конкретної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено судам, що відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами є тривала хвороба спадкоємця, перебування тривалий час за межами України, перебування на строковій службі у Збройних Силах України, тощо.

Так, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З позовної заяви вбачається, що позивач мотивує пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 тим, що на час відкриття спадщини йому об`єктивно не було відомо про наявність спадкового майна у вигляді земельної ділянки, яке він має успадкувати як спадкоємець за законом першої черги, подавши відповідну заяву нотаріусу. Про своє право на спадкування позивач дізнався вже після спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Водночас, як зазначалось вище, в судовому засіданні позивач пояснив, що після смерті батька його мати успадкувала право на земельну частку (пай) і запропонувала йому оформити земельну ділянку батька на його ім`я, однак він на той час не бажав цього робити, оскільки добре заробляв і йому це не було потрібно. Він думав, що вказану земельну ділянку після смерті матері успадкувала його сестра, а з сестрою він не спілкувався, тому не міг цей момент уточнити, а тому не знав, чи переоформлено було землю на його сестру. Позивач зазначив, що знає, що сестра користувалась вказаною земельною ділянкою, начебто землю здавала в оренду, а тому він зробив висновок про те, що вона її оформила на своє ім`я, однак потім у сільській раді йому стало відомо, що вона цього не зробила. ІНФОРМАЦІЯ_3 його сестра померла. З приводу оформлення землі звертався у 2003 році, однак доказів цього не має. Повторно з приводу оформлення землі, яка залишилась після смерті матері, він звертався вже у 2024 році, тобто, через двадцять років, коли зрозумів, що земельна ділянка не успадкована належним чином, однак її чоловік повідомив його, що вона не оформляла на себе вказану землю. Також в сільській раді йому повідомили, що з приводу вказаної земельної ділянки ні на кого земельний акт не складався. Позивач пояснив, що поважними причинами пропуску ним визначеного законом строку для прийняття спадщини вважає те, що він гадав, що земельна ділянка після смерті матері оформлена на його сестру, але вони не спілкувалися з сестрою, а після її смерті він вирішив уточнити інформацію щодо вказаної земельної ділянки та виявилось, що його сестра також не прийняла спадщину та не оформила на своє ім`я вказану земельну ділянку, через що він вирішив оформити її на своє ім`я.

Таким чином під час розгляду справи було встановлено, що позивачу фактично було відомо про наявність спадкового майна, однак він свідомо не звертався для прийняття спадщини, з сестрою вони не визначились, хто буде приймати спадщину, що підтвердив в судовому засіданні, спростувавши таким чином обставини, зазначені ним у позовній заяві щодо поважності пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, при цьому повідомлені позивачем причини пропуску ним визначеного законом строку для прийняття спадщини судом не можуть бути визнані поважними з огляду на вище викладене.

Отже, суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч.3 ст.1272 ЦК України не можуть бути застосовані.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2024 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.