ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1421/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/303/23 Категорія: 304090200 Побережна Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

представник відповідача - адвокат Весеньов Євген Володимирович;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Весеньова Євгена Володимировича на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 червня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 4531463 про надання споживчого кредиту.

Відповідно умов договору відповідачу шляхом зарахування коштів на картковий рахунок надано 20000,00 грн. із строком повернення 27.08.2021 року із можливістю його продовження, із зниженою процентною ставкою 0,57 % на день.

26.08.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3420,00 грн.

25.05.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, згідно умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Станом на 28.02.2023 року заборгованість за кредитним договором відповідача склала: 20000,00 грн. - сума кредиту; 45600,00 грн. - сума процентів за користування кредитом, а всього 65600 грн.

18.04.2023 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 86551,56 грн, з яких сума кредиту - 20 000 грн, сума процентів за користування кредитом - 45600 грн, сума інфляційних втрат - 18433,60 грн, сума 3% річних - 2517,96 грн., а також понесені судові витрати по справі.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 червня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», заборгованість за договором № 4531463 від 28.07.2021 року в розмірі 86551,56 грн, з яких сума кредиту - 20000 грн, сума процентів за користування кредитом - 45600 грн, сума інфляційних втрат - 18433,60 грн, сума 3% річних - 2517,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 2684,00 грн та судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, останній свої зобов`язання не виконав і не повернув суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Весеньов Є.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Стягнути з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4026,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції в сумі 10000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт підписання Договору № 4531463 про надання споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту саме ОСОБА_1 , а не будь-якою іншою сторонньою особою.

Відсутні відомості або якась інформація, що кошти в сумі 20000 грн. отримала саме ОСОБА_1 . Більш того, ці кошти бути перераховані ТОВ ФК «Контрактовий дім», а не позивачем, який вимагає їх повернення. Якщо позивач цих коштів не перераховував, то у нього і не виникає право вимагати їх поверненню, оскільки це не його кошти.

Отже, судом не було встановлено будь яких доказів, що підтверджує факт отримання кредитних коштів саме ОСОБА_1 .

Також судом безпідставно стягнуто з ОСОБА_1 нараховані проценти, оскільки у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати проценти після спливу строку кредиту.

У позивача відсутні правові підстави до нарахування процентів за 2 роки, що минули з дати настання строку повернення кредиту, в зв`язку з чим стягнення процентів, а також інфляційних витрат на нараховані проценти є безпідставними.

У серпні 2024 року представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Крюкова М.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вказує, що кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладення електронного кредитного договору та процедура укладення електронного договору детально описана позивачем у позовній заяві.

А тому жодних сумнівів в тому, що 28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту не виникає.

Щодо розрахунків та перерахунків коштів. ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, то відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

25.09.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору, вказаний договір було пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4531463 про надання споживчого кредиту.

Згідно з п.1.1.10.6 Договору він укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 гривень, строк 30 днів. Процентна ставка є фіксованою та залежить від фактичного виконання споживачем умов договору. Знижена процентна ставка становить 0,57 % в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка - 1,90 % в день (п. 1.5.11.5.2).

Згідно з п. 5.4 Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (а.с.11-13)

28.07.2021 року ОСОБА_1 підписано електронним підписом Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, в якому сторони обумовили тип кредиту, його суму, строк кредитування, процентну ставку, порядок повернення та інші суттєві умови (а.с. 13-15).

Кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн. ТОВ «Авентус Україна» надані користувачу з номером картки НОМЕР_1 28.07.2021 року, що підтверджується відомостями, наданими за Вих. № 2023 від 06.06.2022 року ТОВ ФК «Контрактовий дім», яке відповідно до договору із ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 року, здійснило за дорученням останнього переказ (а.с. 16).

Згідно з карткою обліку договору № 4531463 від 28.07.2021 року, ОСОБА_1 26.08.2021 року внесла платіж в розмірі 3420,00 грн. на погашення кредиту (а.с. 23-24).

25.05.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022 (а.с.17-19).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022, акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022, реєстру боржників, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст України» перейшло право вимоги зокрема за договором № 4531463 із ОСОБА_1 (а.с.19-22).

Згідно з повідомленням на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній направлено повідомлення про відступлення права вимоги, особи фактора та необхідних реквізитів про здійснення платежів (а.с.25).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 взяті зобов`язання перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином не виконала у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість в розмірі 65600,00 грн.

Колегія суддів не повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У зв`язку з підписанням 28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Авентус Україна», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, з якими відповідачка ознайомилася до моменту укладення, та у зв`язку з чим остання отримала кредитні кошти в розмірі 20000 грн.

Факт отримання коштів від ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 20000 грн. ОСОБА_1 підтверджується наявними матеріалами справи.

Доводи апелянта про недоведеність отримання кредитних коштів є безпідставними, оскільки відповідно до картки обліку договору № 4531463 від 28.07.2021 року, ОСОБА_1 26.08.2021 року внесла платіж в розмірі 3420,00 грн. на погашення кредиту (а.с. 23-24).

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті Товариства. Приймаючи умови договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля), про що свідчить п. 7 договору - реквізити сторін.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 20000 грн. додатково підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про перерахування користувачу з номером картки НОМЕР_1 28.07.2021 за допомогою системи EASYPAY, номер замовлення 21056690.

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.

За умовами цього договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором.

З картки обліку договору (розрахунок заборгованості) вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна», що утворилася станом на 24.05.2022 року у розмірі 65600,00 грн., яка складається із: 20000,00 грн. - основний борг та 45600,00 грн. - заборгованість по процентам.

Подана позивачем картка обліку договору є чіткою, повною та розгорнутою по окремим категоріям. Даних на її спростування матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача процентів за користування кредитом, апелянт посилався на те, що проценти нараховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 (банківська таємниця) або іншої платіжної картки, реквізити якої надані ним товариству з метою отримання кредиту.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що товариством доведено погодження відповідачем умов договору про автопролонгацію не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом.

Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Кредитний договір укладено 28 липня 2021 року.

26.08.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3420,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 26.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90%, а в подальшому, у зв`язку із непогашенням відповідачкою боргу за кредитом, договір пролонговано на 90 днів до 25.12.2021 року.

З картки обліку договору (розрахунок заборгованості), яка долучалася до позову вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися до 25.12.2021 року.

Відтак доводи апеляційної скарги про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства й не заслуговують на увагу, а вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 45600 грн ґрунтуються на вимогах закону та узгоджені сторонами умовами кредитного договору.

Рішення суду в частині переходу до позивача прав вимоги за кредитним договором від 28.07.2021 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна», як кредитором, та відповідачкою ОСОБА_1 , як позичальником внаслідок укладення договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022 року апелянтом не оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 20 000,00 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи в частині позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат прийшов до висновку, що частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, оскільки відповідачка борг не повернула, а тому наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем пред`явлено та розраховано розмір штрафних санкцій за період із 2022 року по лютий 2023 року включно (а.с. 61 на звороті).

Однак, варто вказати, що право вимоги позивач набув лише в травні 2022 року, та при заявлені цих позовних вимог стороною позивача не було враховано пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Приймаючи до уваги наведені вимоги закону, та те, що заперечення відповідача на позовні вимоги в цій частині є слушними, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних витрат в сумі 18433,60 грн. та трьох відсотків річних в сумі 2517,96 грн., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Весеньова Є.В. підлягає до часткового задоволення, рішення Шполянського районного суду Черкаської області до зміни, зменшивши загальну суму, яка підлягала стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» з 86551,56 грн. до 65600,00 грн.

Що стосується судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 75,8%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2034,47 грн.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4026,00 грн., оскільки апеляційну скаргу задоволено частково на 24,21 %, то судовий збір який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становить 974,69 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач при подачі позовної заяви просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір №07/07-2022 від 07.07.2022, звіт про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022 від 23.02.2023 на суму 8000,00 грн. та докази оплати послуг від 28.02.2023 (а.с.31-34).

Надані позивачем документи є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення у співвідношенні до задоволених вимог, а саме в розмірі 6064,00 грн. (при розгляді справи в суді першої інстанції), що становить 75,8 %.

При подачі апеляційної скарги на рішення районного суду, відповідач ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «ФК «Фінтраст України» на її користь витрати на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу апелянт надала ордер на надання правничої допомоги № 1092933 від 29.07.2024 року; договір про надання правової допомоги від 26.07.2024 року; акт виконаних робіт № 1 від 26.07.2024 року на суму 10000 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 167-170).

Надані відповідачем документи є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення у співвідношенні до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме в розмірі 2421,00 грн., що становить 24,21 %.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило апеляційний суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало: копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року; ордер на надання правничої допомоги від 29.03.2024, звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 на суму 8000 грн, платіжну інструкцію в національній валюті від 17 липня 2024 про сплату 8000 грн адвокату Крюковій М. В. за правову експертизу документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі за позовом до ОСОБА_1 , докази направлення відзиву з додатками ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Враховуючи фактичний обсяг наданих позивачеві юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), колегія суддів приходить до висновку, що справедливим, розумно обґрунтованим та співмірним із вказаними вище обставинами є розмір судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є 3000 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведену процесуальну норму, із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути різницю у судових витратах, що становить 7702,78 грн. (11098,47 грн. - 3395,69 грн.), звільнивши позивача від обов`язку сплачувати відповідачці судовий збір за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а рішення Шполянського районного суду від 28.06.2023 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором до зміни. В частині розподілу судових витрат до скасування з постановленням нового.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Весеньова Євгена Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 червня 2023 року змінити зменшивши загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» з 86551,56 грн. до 65600,00 грн.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат скасувати та прийняти нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати в сумі 7702,78 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді