Номер провадження: 22-з/813/77/24
Справа № 493/211/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
01.10.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач - Акціонерне товариство акціонерний банк «Сенс Банк», відповідачка - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження
заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Аврамова Вячеслава Панасовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» в особі свого представника адвоката Борщенка Костянтина Юрійовича
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у у складі: судді Науменка А.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» в особі свого представника адвоката Борщенка Костянтина Юрійовича залишено без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року залишено без змін.

На адресу Одеського апеляційного суду 10 січня 2024 року через підсистему Електронний суду від представника відповідача ОСОБА_1 - Аврамова Вячеслава Панасовича надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції сумі 15 000 грн.

Від представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких зазначено, що така заява на адресу АТ «Сенс Банк» не направлялася відповідачем; заявлена сума є завищеною, оскільки справа є справою невеликою складності, заявлені відповідачем дії процесуального характеру та визначення цінової політики за проведення таких дій є необґрунтовано завищеними; в апеляційній скарзі скаржник не посилався на витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (зокрема, обидві сторони як учасники Електронного суду, про що свідчать довідки про доставку електронного документу судової повістки 05.09.2024 18:51:07, 05.09.2024 18:51:07), до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, в своїх запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, Банк просив провести судове засідання без участі представника Банку, а представник відповідачки надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів вважає, що заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 369/14377/19 (провадження № 61-8314св23) зроблено висновок, що «Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає».

Постановою Одеського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» в особі свого представника адвоката Борщенка Костянтина Юрійовича залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року залишено без змін.

Установлено, що у відзиві на апеляційну скаргу - як у першій заяві по суті справи на стадії апеляційного перегляду судового рішення - представник відповідачки ОСОБА_1 - Аврамов В.П. заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 15 000 грн, які просив стягнути з позивача на користь відповідачки.

Отже, апеляційний суд відхиляє заперечення Банка щодо невиконання позивачем вимог частини 8 статті 141 ЦПК України як такі, що спростовані матеріалами справи.

Також представником ОСОБА_1 - адвокатом Аврамовим В.П. в судовому засіданні 09 січня 2024 року під час розгляду справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» було заявлено про компенсацію витрат на правничу допомогу та зазначено, що у визначений чинним законодавством строк будуть надані необхідні докази.

Заява про стягнення витрат разом із доказами надання правничої допомоги подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Аврамовим В.П. до суду через підсистему Електронний суд 10 січня 2024 року, у зв`язку з чим вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо своєчасності надання відповідної заяви та доказів є виконаними.

Згідно ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Оскільки Акціонерне товариство «Сенс Банк» є користувачем Електронного суду, то адвокатом Аврамовим В.П. виконані вимоги ч. 4 ст. 43 ЦПК України, що підтверджується квитанцією № 447812 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 25, т. 2).

Тому, заперечення представником Банку щодо не направлення заяви відповідачем на адресу Акціонерного товариства «Сенс Банк» спростовується матеріалами справи.

До заяви представник відповідача на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, надав:

- договір про надання правової допомоги від 12 травня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Юбікон» в особі керуючого партнера Зубкової А.М.;

- додаткову угоду № 1 до договору № 12/05/23 про надання правової допомоги від 12.05.2023 від 21 серпня 2023 року, якою врегульовано порядок здійснення розрахунків при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до підпункту 4.1.1. Договору № 12/05/23 про надання правничої допомоги, в редакції угоди № 1 від 21.08.2023, вартість правничої допомоги, наведеної в підпункті 2.1.5. цього Договору, складає 15000 грн та не залежить від витраченого адвокатом часу; оплата правової допомоги, наведеної в п. 4.1.1. цього Договору, здійснюється протягом 2 місяців з моменту винесення Одеським апеляційним судом постанов по справі № 493/211/23 (п. 4.3.1.);

- актом № 2 про надання правничої допомоги до договору № 12/05/23 про надання правової допомоги від 12.05.2023 (детальний опис робіт (наданих послуг), складений 10 січня 2024 року, відповідно до договору адвокатське об`єднання у період з 21.08.2023 по 10.01.2024 надало клієнту правову допомогу вартістю 15000 грн, зокрема:

ознайомлення з додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2023 у справі № 493/211/23, аналіз судової практики з даної категорії справ, формування стратегії для представлення інтересів клієнта;

розробка апеляційної скарги на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2023 у справі № 493/211/23, направлення її до апеляційного суду;

ознайомлення з апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2023 у справі № 493/211/23, формуванняпозиції та стратегії захисту для представлення інтересів клієнта;

розробка відзиву на апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк"на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2023 у справі № 493/211/23, його направлення позивачу та до суду;

представництво інтересів клієнта в Одеському апеляційному суду в судовому засіданні у справі № 493/211/23;

розробка заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 493/211/23, направлення позивачу та до суду.

Також в матеріалах справи наявний ордер серії ВН № 1277433 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданий адвокатським об`єднанням «Юбікон» 22 серпня 2023 року на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 12/05/23 від 12 травня 2023 року в Одеському апеляційному суді адвокатом Аврамовим В.П. (а.с. 20, т.2).

З матеріалів справи, зокрема протоколу судового засідання та технічного запису судового засідання від 09 січня 2024 року, вбачається, що адвокат Аврамов В.П. брав участь в судовому засіданні та заявляв клопотання про подання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу та протягом визначеного частиною 8 статті 141 ЦПК України строку подав таку заяву разом із доказами через підсистему Електронний суд 10 січня 2024 року (а.с. 5, 18-26, т. 2).

Отже, суд відхиляє заперечення Банка щодо невиконання позивачем вимог частини 8 статті 141 ЦПК України.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Щодо відшкодування витрат на складення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22.

Таким чином, оскільки Одеський апеляційний суд постановою від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» в особі свого представника адвоката Борщенка Костянтина Юрійовича залишив без задоволення, рішення суду - без змін, а представник відповідачки, який повідомив суд про судові витрати, які він поніс або очікує понести, звернувся із відповідною заявою до суду у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк та надав належні, допустимі та достатні докази таких витрат, то наявні підстави для вирішення питання щодо відшкодування таких витрат відповідача, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, стороною позивача.

Тому наявні підставі для прийняття додаткової постанови у цій справі та часткового задоволення заяви ОСОБА_1 - Аврамова Вячеслава Панасовича та стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн, з урахуванням зменшення за розробку заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у задоволенні яких слід відмовити.

Керуючись ст. 133, 137, 270, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - Аврамова Вячеслава Панасовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складення повного тексту постанови - 01 жовтня 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко