Номер справи 220/1250/24
Номер провадження № 2/220/220/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Безпалова В.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2024 Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що з відомостей Національної кадастрової системи та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, що ОСОБА_2 , який є громадянином Російської Федерації, на підставі розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 18.11.2009 року №469, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № :01:001:0436, площею 2,41 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів Великоновосілківського району (нині Волноваський), Донецької області.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) від 14.10.2009, ОСОБА_2 , який проживає на території рф, а саме: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.2009 серії ВМО № 421823 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 2,545 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Із загальних відомостей Національної кадастрової системи вбачається, що державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 25.08.2010 р., земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (спеціальний розділ), 23.09.2015 р. ОСОБА_2 , який є громадянином рф, на підставі договору оренди землі, б/н передав в оренду ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим №:01:001:0436 площею 2,41 га, на строк 10 років.

Згідно Розділу ІІІ Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим №:01:001:0436, власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_2 , документований паспортом рф № НОМЕР_1 , виданий органом 892-001 від 24.11.2005, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Право на зазначену земельну ділянку посвідчено державним актом серії ЯИ№ 429112, який зареєстрований 25.08.2010 № 87.

Таким чином, з наведених вище відомостей вбачається, що ОСОБА_2 станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку (25.08.2010) мав громадянство російської федерації.

З метою підтвердження зазначених відомостей Волноваською окружною прокуратурою до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області спрямовано запит від 22.03.2024 № 51-944ВИХ-24, у відповідь на який Головне управління листом від 26.03.2024 р. № 1401.2.3-1534/14.1-24 повідомило, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області та інформаційної підсистеми ЄІАС УМП ДМС України, відомості щодо факту документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на тимчасове або постійне проживання та факту належності до громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Крім того, згідно відомостей отриманих 24.05.2024 р. № 1401.3.2-2359/14.1-24 від ГУ ДМС України в Донецькій області на запит прокуратури від 14.05.2024 № 51-1467ВИХ-24, з питання оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідки на тимчасове або постійне проживання, ОСОБА_2 , не звертався. Відомості про документування паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 та наявність громадянства України у ОСОБА_2 , відсутні.

Також з інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.04.2024 № 20004/16851-11-24/15.1, наданої на запит прокуратури, вбачається, що за результатами перевірки даних у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, проведеної з 01.01.2017 р. по теперішній час, актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 не виявлено.

Таким чином, на підставі зазначених вище відомостей у їх сукупності достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , є громадянином російської федерації. Разом з тим, останній, набувши право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужив даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником.

У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 на користь держави України.

Просив суд конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації ОСОБА_2 , з кадастровим номером :01:001:0436, площею 2,41 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області, шляхом припинення права власності ОСОБА_2 , та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Крім того, стягнути з ОСОБА_2 на користь Донецької обласної прокуратури судові витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 4542,00 грн.

Ухвалою суду від 08.08.2024 р. по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Витребувано у Міністерства соціальної політики України відомості про місце реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 .

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов суду не подав.

Ухвалою від 02.09.2024 р. підготовче провадження по справі закрите. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві.

Представник позивача - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовільнити позовні вимоги у повному обсязі та постановити рішення згідно вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті суду, у відповідності до вимог ч.11 ст.128, ст.ст.129, 130 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, згідно відповіді на виконання ухвали суду третя особа, як внутрішньо переміщена особа не зареєстрований, за зареєстрованим місцем його проживання проводяться бойові дії, а тому поштові відділення не працюють, відомості про інші засоби зв`язку з цією особою та відомості про його фактичне місце перебування відсутні, в зв`язку з чим викликався до суду за допомогою Веб оголошення на офіційному сайті Судова влада.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача, відповідача, третьої особи так як про дату, час і місце розгляду справи відповідача та третю особу було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приписами ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

ОСОБА_2 , який є громадянином Російської Федерації, на підставі розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 18.11.2009 р. № 469, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № :01:001:0436, площею 2,41 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів Великоновосілківського району (нині Волноваський), Донецької області, що підтверджується інформаційною довідкою № 375736333 від 24.04.2024 р. з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та відомостями Національної кадастрової системи.

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) від 14.10.2009 р., ОСОБА_2 , який проживає на території рф, а саме: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.2009 р. серії ВМО № 421823 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Родіна», розміром 2,545 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Із загальних відомостей Національної кадастрової системи вбачається, що державна реєстрація спірної земельної ділянки як об`єкта цивільних прав проведена 25.08.2010 р., земельна ділянка сформована, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно Розділу ІІІ Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим №:01:001:0436, власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_2 , документований паспортом рф № НОМЕР_1 , виданий органом 892-001 від 24.11.2005, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Право на зазначену земельну ділянку посвідчено державним актом серії ЯИ № 429112, який зареєстрований 25.08.2010 № 87.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим № :01:001:0436 на підставі договору оренди землі, б/н від 23.09.2015 р. передана орендодавцем ОСОБА_2 , який є громадянином рф в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 на строк 10 років. За умовами договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та не може бути меншою ніж 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому еквіваленті складає 3393, 72 грн.

Таким чином, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, розпорядження Великоновосілківської районної державної адміністрації від 18.11.2009 р. № 469, сертифікату на право на частку на земельний пай та відомостей Національної кадастрової системи вбачається, що ОСОБА_2 станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку був громадянкою російської федерації.

З листа Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 22.03.2024 № 51-944ВИХ-24 вбачається, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області та інформаційної підсистеми ЄІАС УМП ДМС України, відомості щодо факту документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, посвідкою на тимчасове або постійне проживання та факту належності до громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

З листа Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 24.05.2024 р. № 1401.3.2-2359/14.1-24 вбачається, що з питання оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідки на тимчасове або постійне проживання, ОСОБА_2 , не звертався. Відомості про документування паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 та наявність громадянства України у ОСОБА_2 , відсутні.

З листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.04.2024 № 20004/16851-11-24/15.1 вбачається, що за результатами перевірки даних у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, проведеної з 01.01.2017 р. по теперішній час, актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 не виявлено.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного та Земельного кодексів України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Таким чином, оскільки земельна ділянка належить до нерухомого майна в силу ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України, знаходиться на території України, то на спірні правовідносини поширюється дія права України.

Відповідно до ст.ст.373, 374 Цивільного кодексу України, ст.80 Земельного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Суб`єктами права приватної власності на землю, згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України, визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, в тому числі, у разі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_2 протягом року виконав покладений на нього обов`язок та відчужив земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі невиконання вимог ч.4 ст.81 ЗК України настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_2 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 25.08.2010 р. по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави.

Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 вказаного Закону України державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, поновити порушені інтереси держави у даному випадку в майбутньому можливо шляхом внесення державним реєстратором змін до відомостей Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про вищевказану земельну ділянку у вигляді припинення права приватної власності Відповідача на таку ділянку з одночасним визнанням права власності держави на неї в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на підставі рішення суду.

Також суд зазначає, що компетентним суб`єктом владних повноважень у даних відносинах є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Згідно з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган.

Так, ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Відповідно до Положення про Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності.

Зокрема, підпунктом 42 пункту 4 Положення передбачено, що Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 р. №603, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Донецької області.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Донецької області. Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, надає адміністративні послуги у сфері земельних відносин, землеустрою, Державного земельного кадастру та національної інфраструктури геопросторових даних. Відповідно до підпункту 34 пункту 4 даного Положення Головне управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

В даному випадку, нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не вжило будь-яких заходів із конфіскації земельної ділянки у іноземця.

Згідно з висновками про застосування норм права, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2018 р. у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Судом встановлено, що Волноваська окружна прокуратура проінформувала Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 26.06.2024 №51-2037ВИХ-24, щодо виявлених порушень ОСОБА_2 як іноземним громадянином національного земельного законодавства у вигляді невідчуження належної йому земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0436 протягом року з дня набуття на ним права власності.

Разом з цим, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 02.07.2024 № 10-5-0.63-2124/2-24 повідомило Волноваську окружну прокуратуру, що з відомостей, зазначених у запиті прокуратури, вбачається, що ОСОБА_2 , як громадянин російської федерації порушив національне земельне законодавство, однак Головне управління не зверталося з позовом до суду щодо конфіскації земельної ділянки з кадастровим № :01:001:0436 через обмежене фінансування на сплату судового збору.

Зазначене свідчить про те, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області самоусунулось від вжиття заходів із захисту порушених інтересів держави у сфері земельних правовідносин. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними і потребують захисту.

Для здійснення прокурором представництва інтересів держави не має значення з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) компетентний орган не здійснив їх захист. Важливо лише те, що захист інтересів держави не здійснено і вони його потребують.

З огляду на це, суд вважає, що у прокурора були підстави для подання до суду позовної заяви в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. В даному випадку представництво інтересів держави здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишилися незахищеними.

Прокурором дотримано вимоги абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

На виконання зазначених норм, Волноваською окружною прокуратурою попередньо листом від 25.07.2024 №51-2492ВИХ-24 повідомлено позивача про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.

Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви Донецькою обласною прокуратурою сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., а також за подання заяви про забезпечення позову 1514,00 грн., що разом становить 4542,00 грн.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в розмірі 4542,00 грн., сплата якого підтверджена випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області задовольнити.

Конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер :01:001:0436, площею 2,41 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів на території Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області, зареєстровану на праві власності за громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (право на земельну ділянку посвідчено державним актом серії ЯИ № 429112, який зареєстрований 25.08.2010 № 87), шляхом припинення права власності ОСОБА_2 , та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б.Машинобудівників, буд.16, м. Краматорськ, Донецька область, поштовий індекс: 84313, ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Донецької обласної прокуратури (р/р № UA0016251, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , отримувач Донецька обласна прокуратура, місцезнаходження: вул.Університетська, буд. 6, м. Маріуполь, Донецька область, поштовий індекс 87500) судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 02.10.2024 р.

Суддя О.М. Якішина