ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2284/20

Провадження № 22-ц/4820/64/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стаднічук Н.Л. від 25 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідача, учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом до відповідачки, вказував, що він є власником 55/100 частин у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Інша частка 45/100 в будинку належить відповідачці. Домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 110,3 кв.м, житловою площею 63,7 кв.м, сараю глино-черепичного та погребу цегляного. Для обслуговування домоволодіння закріплено земельну ділянку площею 700 кв.м, яка не приватизована. У співвласників існують суперечки з приводу користування будинком та земельною ділянкою.

Приміщення позивача технічно відособлене від частини будинку, якою користується відповідачка обидві частини мають окремий вихід, окремі системи життєзабезпечення.

Уточнивши позовну заяву, ОСОБА_1 просив припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та виділити йому в натурі 55/100 частин домоволодіння по фактичному його користуванню, а саме: кімнату 2-3, кімнату 2-4, коридор 2-1, санвузол 2-2, кухню 2-5 в технічному паспорті на будинок загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, сарай загальною площею 9,4 кв.м та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до розміру часток в праві власності на домоволодіння згідно варіантів судової земельно-технічної експертизи.

З врахуванням уточнення позовних вимог позивач остаточно просив припинити право спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку загальною площею 110,3 кв.м, житловою площею 63,7 кв.м, сараю глино-черепичного та погреба цегляного; виділити позивачу в натурі 55/100 частин даного домоволодіння за фактичним користуванням, - кімнату 2-3, кімнату 2-4, коридор 2-1, санвузол 2-2, кухню 2-5 згідно технічного паспорта на будинок загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, господарські споруди під літерами Б, б технічного паспорту, а також визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до розміру часток в праві власності відповідно до варіанту ІІ висновку експертизи, при цьому виділити в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0369 га за поворотними точками від точки 1 до точки 2, від точки 2 до точки 3, від точки 3 до точки 4, від точки 4 до точки 5, від точки 5 до точки 6, від точки 6 до точки 7, від точки 7 до точки 8, від точки 8 до точки 9, від точки 9 до точки 10, від точки 10 до точки 11, від точки 11 до точки 12, від точки 12 до точки 13, від точки 13 до точки 14, від точки 14 до точки 15, від точки 15 до точки 16, від точки 16 до точки 1, встановити сервітут площею 0,0017 га на користь відповідачки для обслуговування її частини будинку.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити його позов. На його думку, суд першої інстанції всупереч наявним обставинам та здобутим доказам проігнорував технічну можливість виділу йому як співвласнику його частки у спільній частковій власності, а також визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до розміру часток на праві власності, взявши до уваги здійснене відповідачкою самочинне будівництво. Вважає хибним висновок суду, що домоволодіння містить в собі самочинно переобладнані відповідачкою приміщення, які унеможливлюють виділ в натурі частки позивача в спільній частковій власності. При цьому не враховано, що домоволодіння в його частині, яку він просить виділити в натурі, не містить самочинних добудов (прибудов). Не враховано, що предметом позовних вимог є припинення права спільної часткової власності та виділу в натурі 55/100 частки спірного домоволодіння загальною площею 110,3 кв.м згідно технічного паспорту від 23.06.2006 року та свідоцтва про право власності від 15.12.2007 року, без врахування самочинного будівництва відповідачкою. Висновком експерта №06/22 від 22.09.2022 року підтверджено технічну можливість виділення позивачу 55/100 частин та відповідачці 45/100 частин спірного домоволодіння, а також встановлення порядку користування земельними ділянками без врахування самочинного будівництва відповідачки. Крім того, у позивача відсутня можливість самостійного узаконення самочинного будівництва, а також можливість зобов`язати відповідачку узаконити самочинне будівництво в примусовому порядку, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізувати своє право.

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що відповідно до технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 будинок уже має загальну площу 123,7 кв.м. Судовий експерт поділ будинку здійснював згідно технічного паспорту 2006 року, однак наразі така площа будинку не відповідає дійсності внаслідок самочинної добудови приміщень відповідачкою у її частині будинку. Самочинне будівництво не є об`єктом права власності, тому не може бути предметом поділу. Експертом не обґрунтовано варіанти поділу житлового будинку, зокрема, з урахуванням Додатку №2 (у даному додатку відображено /включення площі, коридору, передпокою, які відносяться до об`єктів самочинного будівництва, що впливає на розмір часток та вартість).

Площа земельної ділянки становить 671 кв.м, яка визначена ним самостійно шляхом здійснення обмірів по огорожі будинку, правовстановлюючих документів на земельну ділянку йому не надано. Також позивач не вказав правову природу земельної ділянки, якою користуються сторони, та вид сервітуту.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що сторони мають у спільній частковій власності житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 05.12.2007 року позивач є власником 55/100 частки цього будинковолодіння (згідно опису об`єкта - загальна площа 110,3 кв.м, житлова площа 63,7 кв.м). Частка позивача складається з коридору площею 4,3 кв.м, кімнат площею 14,0 кв.м та 23,6 кв.м, санвузла площею 4,3 кв.м, кухні 14,3 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 05.12.2007 року відповідачка є власником 45/100 частки цього будинковолодіння. Частка ОСОБА_2 складається з коридору площею 5,4 кв.м, кімнат площею 12,1 кв.м та 14,0 кв.м, коридор 6 кв.м, кухня площею 12,3 кв.м.

Приміщення позивача технічно відособлене від приміщень відповідачки, обидва мають окремий вихід, окремі системи водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складають окремі об`єкти нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому Шепетівським БТІ станом на 23.06.2006 року, будинок має загальну площу 110,3 кв.м, житлову 63,7 кв.м, при цьому по квартирі АДРЕСА_2 (що належить відповідачці) - 49,8 кв.м загальної площі, 26,1 житлової площі, по квартирі АДРЕСА_3 (що належить позивачу) 60,5 кв.м загальної площі, 37,6 кв.м житлової площі.

Водночас ОСОБА_2 проведено ремонтно-будівельні роботи по переплануванню, добудові приміщень у тій частині житлового будинку, якою вона володіє та користується.

Так, згідно технічного паспорта на це будинковолодіння від 02.03.2007 року будинок вже має загальну площу 123,7 кв.м, при цьому площа збільшилася по квартирі АДРЕСА_4 (що належить позивачу) залишилася без змін 60,5 кв.м загальної площі, 37,6 кв.м житлової площі.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.11.2021 року у справі №688/2887/20 встановлено, що відповідачкою ОСОБА_2 самочинно побудовано приміщення кухні 1-3 площею 9,3 кв.м, кладової 1-4 площею 5,3 кв.м, коридору 1-6 кв.м площею 4,8 кв.м, оскільки будівництво здійснене без дозволу на проведення будівельних робіт та затвердженого проекту реконструкції.

Частки в будинку, якими фактично володіють та користуються сторони, є технічно ізольованими і між сторонами немає спору щодо порядку володіння та користування житловий будинком та надвірними будівлями, який склався .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне будинковолодіння містить у своєму складі самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна, тому таке будинковолодіння не підлягає поділу. Лише після узаконення сторонами самочинного будівництва позивач набуде можливість реалізувати своє право на поділ цього майна, що є у спільній частковій власності. З цих підстав не може бути визначено і порядок користування земельною ділянкою, на якій розташовано спірний будинок.

Проте з цими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.ч.1-2 ст. 358 ЦК).

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Отже, за змістом статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто, складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, таким чином, виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване (реконструйоване, переплановане) нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Питання щодо поділу самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Разом з тим, за змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.ч.1-4, 5 ст. 319 ЦК України).

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України.)

За змістом ст. 3 ЦК України ключовими загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Позивач як співвласник у праві спільної часткової власності має незаперечне право на виділ у натурі свої частки із спільного майна сторін.

Це право ОСОБА_1 не може реалізувати саме внаслідок протиправних дій відповідачки ОСОБА_2 (самочинного будівництва), яка за відсутності об`єктивних перешкод не вчиняє дій щодо узаконення проведеної нею реконструкції її частини будинку.

В свою чергу ОСОБА_1 як співвласник у спільній частковій власності на будинок позбавлений права самостійно, без участі відповідачки ОСОБА_2 , вчинити дії щодо введення в експлуатацію житлового будинку після його реконструкції та оформлення права власності на реконструйований будинок.

Як пояснив в апеляційному суді позивач, між сторонами існують глибоко неприязні відносини, відповідачка ОСОБА_2 свідомо зловживає своїм правом з наміром в такий спосіб завдати шкоди позивачу, вчиняючи перешкоди у реалізації ним свого права власності на частку в будинку і намагаючись спонукати його до продажу їй своєї ідеальної частки в будинку.

З врахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що відповідачка ОСОБА_2 , ухиляючись від вчинення дій щодо оформлення права власності на самочинно реконструйований будинок, в порушення ст.ст. 13, 319 ч. 5 ЦК України допускає зловживання своїм правом, обмежуючи право власності позивача.

Не застосувавши норми ст.3, ч.ч.1-3 ст. 13, ч. 5 ст. 319 ЦК України, суд першої інстанції фактично підтвердив правомірність обмеження права власності позивача внаслідок цих протиправних дій відповідачки, що прямо суперечить конституційному принципу непорушності права власності, а також принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що предметом позову є припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі 55/100 частки спірного будинковолодіння загальною площею 110,3 кв.м - згідно правовстановлюючих документів на спірне майно свідоцтв про право власності від 15.12.2007 року, без врахування самочинного будівництва відповідачки. При цьому частка позивача в домоволодінні, якою він фактично користується і просить виділити в натурі, не має жодних добудов, прибудов, реконструкції тощо.

Предмет позовних вимог не включає поділ спірного будинковолодіння загальною площею 123, 7 кв.м. з урахуванням самочинного будівництва відповідачки, а отже, задоволення цих позовних вимог не матиме наслідком узаконення самочинного будівництва відповідачки, що суперечило б нормі ст. 376 ЦК України.

В свою чергу згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 06/22 від 22.09.2022 року існує технічна можливість виділити ОСОБА_1 55/100 частини житлового будинку, яка складається з наступних приміщень: коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 4,3 кв.м, житлова кімната 14,0 кв.м, житлова кімната площею 23,6 кв.м, кухня 14,3 кв.м, загальною площею 60,5 кв.м., а також господарські будівлі літ.Б., літ.б., ОСОБА_2 можливо виділити 45/100 частин житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: коридор 5,4 кв.м, житлова кімната площею 12,1 кв.м, житлова кімната 14,0 кв.м, коридор 6,0 кв.м, кухня 12,3 кв.м, загальною площею 49,8 кв.м, що відповідає фактичному користуванню сторін.

За даним варіантом поділу будинковолодіння перепланування та переобладнання приміщень не потрібне, оскільки ці частини будинку технічно ізольовані, облаштовані окремими входами та експлуатуються окремо, приміщення спільного користування відсутні.

Крім цього, рішенням виконкому Шепетівської міської ради № 209 від 24.12.2015 року 55/100 частині будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , присвоєно окрему поштову адресу АДРЕСА_5 .

Апеляційний суд не приймає до уваги застосовані судом першої інстанції правові висновки, наведені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 361/4685/17, від 15.04.2020 року у справі № 307/3957/14-ц, від 03.06.2020 року у справі № 722/1882/16-ц та інш., оскільки встановлені в цій справі обставини не є тотожними обставинам цих справ.

Отже, з врахуванням наведених обставин наявні підстави для задоволення позову про виділення в натурі ОСОБА_1 55/100 частин житлового будинку, які складається з наступних приміщень: коридор площею 4,3 кв.м, сан.вузол площею 4,3 кв.м, житлова кімната 14,0 кв.м, житлова кімната площею 23,6 кв.м, кухня 14,3 кв.м, загальною площею 60,5 кв.м., а також господарські будівлі літ.Б., літ.б.

За змістом ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Рішенням Шепетівської міської ради від 31.07.2014 року № 18 надано дозвіл ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 700 кв.м по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови за рахунок земель комунальної власності.

Проте така технічна документація із землеустрою не розроблялася сторонами, земельна ділянка за вказаною адресою не сформована та не зареєстрована у Державному земельному кадастрі відповідно до ст. 79-1 ЗК України, і не передавалася у власність сторонам.

За даними висновку судової будівельно-технічної експертизи № 06/22 від 22.09.2022 року та додатків 3, 4 висновку, будинковолодіння розташоване на земельній ділянці площею 671 кв.м, що належить до земель комунальної власності, і перебуває у користуванні сторін.

Варіант ІІ поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , за яким просив встановити порядок користування землею позивач, відповідає часткам співвласників у будинковолодінні, а також узгоджується з варіантом поділу будинку в натурі між співвласниками.

Відтак наявні підстави визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту ІІ висновку судової комплексної будівельно-технічної експертизи №06/22 від 22.09.2022 року, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0369 га за поворотними точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 1. Іншу частину земельної ділянки площею 0,0302 га, обмежену поворотними точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 1, слід залишити в користуванні ОСОБА_2 .

При цьому позовна вимога про встановлення земельного сервітуту на користь іншої сторони, ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства згідно з ст. 13 ЦПК України.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та задовольнити позов частково - припинити право спільної часткової власності на спірне домоволодіння; виділити в натурі ОСОБА_1 55/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 - кімнату 2-3, кімнату 2-4, коридор 2-1, санвузол 2-2, кухню 2-5 згідно технічного паспорту на будинок всього частину будинку загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, а також господарські споруди під літерами Б, б. ; а також визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту ІІ висновку судової комплексної будівельно-технічної експертизи №06/22 від 22.09.2022 року.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позову та апеляційної скарги (3/4) слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9876 грн. понесених витрат по сплаті судового збору, 6796 грн. витрат на проведення експертизи та 30000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку загальною площею 110,3 кв.м, житловою площею 63,7 кв.м, сараю глино-черепичного та погреба цегляного.

Виділити в натурі ОСОБА_1 55/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 - кімнату 2-3, кімнату 2-4, коридор 2-1, санвузол 2-2, кухню 2-5 згідно технічного паспорту на будинок всього частину будинку загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м, а також господарські споруди під літерами Б, б.

Визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту ІІ висновку судової комплексної будівельно-технічної експертизи №06/22 від 22.09.2022 року, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0369 га за поворотними точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 1. Іншу частину земельної ділянки площею 0,0302 га, обмежену поворотними точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 1, залишити в користуванні ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9876 грн. понесених витрат по сплаті судового збору, 6796 грн. витрат на проведення експертизи та 30000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк