ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/731/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/24218/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року (ухвалене суддею Братасюком В.М., дата складення повного тексту судового рішення не зазначено) в справі за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_3 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Тернопільська міська рада (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач, апелянт), треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_6 про скасування державної реєстрації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що відповідачу на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0.04 га, кадастровий номер :13:014:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів.

06 липня 2020 року, з метою проїзду та проходу до указаної земельної ділянки, на підставі рішень Тернопільської міської ради №7/38/117 від 06 вересня 2019 року та №7/50/120 від 29 травня 2020 року, між Тернопільською міською радою та ОСОБА_5 укладений договір про встановлення земельного сервітуту, зареєстрований в книзі реєстрації договорів сервітуту 09 вересня 2020 року за № 1369. Також 02 лютого 2021 року між сторонами укладена додаткова угода до договору про встановлення земельного сервітуту.

Разом з тим, Тернопільській міській раді стало відомо, що відповідно до даних Державного земельного кадастру, 18 жовтня 2021 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га, місце розташування якої АДРЕСА_1 . Тобто земельну ділянку за відповідним кадастровим номером було зареєстровано в межах населеного пункту міста Тернополя, на землях комунальної власності. Підставою державної реєстрації земельної ділянки зазначено «інші документи». Розробник документації із землеустрою - ДП «Тернопільська регіональна філія Центр ДЗК».

Також, Тернопільській міській раді стало відомо, що право користування (сервітут) земельною ділянкою за кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Водночас, Тернопільською міською радою, як розпорядником земель, будь-яких рішень на пленарних засіданнях про надання згоди на розроблення документації із землеустрою, спрямованої на формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, та рішення про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку із кадастровим номером :13:014:0868, а відповідно і стосовно формування земельної ділянки відповідно до договору про встановлення земельного сервітуту, як об`єкта цивільних прав - не приймалось.

Зазначає, що Тернопільська міська рада є власником спірної земельної ділянки, щодо якої відповідачем, як особою, котрій належить земельний сервітут, вчинено протиправні дії, а саме зареєстроване речове право за відсутності документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - 02.11 «Земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» з одночасним припиненням речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - 02.11 «Земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» з одночасним припиненням речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь Тернопільської міської ради 5368.00 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підставі договору про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року у відповідності ч.2 ст.100 ЗК України, право користування (сервітут) земельною ділянкою кадастровий номер :13:014:0868, площею 0.0861 га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена на підставі договору про встановлення земельного сервітуту та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , зробленої Тернопільською регіональною філією «Центру ДЗК».

Звертає увагу на те, що при укладенні договору про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року сторонами були визначені межі земельної ділянки, на яку у ОСОБА_5 виникло право користування (сервітут), що відображено у викопіюванні з оновленого плану місця розташування земельної ділянки, яке погоджено начальником земельного відділу Тернопільської міської ради.

Більше того, у п.10 рішення Тернопільської міської ради №7/38/117 від 06 вересня 2019 року зобов`язано ОСОБА_5 оформити в двомісячний термін договір сервітуту та документацію із землеустрою відповідно до чинного законодавства, а тому, на думку апелянта, йому було надано право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, з метою державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :13:014:0868.

Апелянт зазначає, що станом на момент розгляду даної справи договір про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року, укладений між ОСОБА_5 та Тернопільською міською радою, на підставі якого право користування (сервітут) земельною ділянкою кадастровий номер :13:014:0868, площею 0.0861 га, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за відповідачем, є дійсним, а тому існують правові підстави, щоб за ОСОБА_5 були зареєстровані речові права на вказану земельну ділянку.

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

23 липня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що рішеннями Тернопільської міської ради №7/38/117 від 06 вересня 2019 року та №7/50/120 від 29 травня 2020 року ОСОБА_5 надано дозвіл на укладення договору земельного сервітуту площею 0.0861 га на несформованих землях запасу житлової забудови комунальної власності. Разом з тим, у складі технічної документації ОСОБА_5 був договір про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року, проте відсутнє рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, та рішення Тернопільської міської ради про її затвердження, що не відповідає вимогам ст.50 Закону України «Про землеустрій», ст.124-1 ЗК України.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

25 липня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук надія Олегівна, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що ОСОБА_5 виступив замовником, на підставі замовлення якого розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, адреса: АДРЕСА_1 . Надалі розробником згаданої документації із землеустрою є Тернопільська регіональна філія ДП «Центр ДЗК» (сертифікований інженер - землевпорядник ОСОБА_7 ).

Звертає увагу на те, що виходячи із встановлених обставин даної справи, формування земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 не здійснювалось. Вбачається, що здійснення державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 відбулось на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ОСОБА_5 , хоча формування даної земельної ділянки мало відбуватися у порядку відведення.

Вказує, що державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 здійснено з грубим порушенням вимог чинного земельного законодавства, зокрема ст.ст.79, 791, 122, 123, 186 ЗК України, ст.ст.1, 21, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Викладені обставини підтвердженні Держгеокадастром, як уповноваженим органом, яким було констатовано, що державним кадастровим реєстратором при вчиненні ним дій щодо реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 порушено вимоги статей 79-1 та 124-1 ЗК України та статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», статей 22 та 29 Закону України «Про землеустрій», так і Кваліфікаційною комісією з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, якою було констатовано, що формування земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 відбулося на підставі документації із землеустрою, яка не віднесена до видів документації із землеустрою, на підставі яких здійснюється формування земельних ділянок. Як наслідок, наказом в.о. Голови Держгеокадастру від 12 березня 2024 року № 72, на підставі подання кваліфікаційної комісії від 07 березня 2024 року, анульовано кваліфікаційний сертифікат інженеру землевпоряднику, який здійснював виготовлення відповідної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та представник третьої особи ОСОБА_6 адвокат Ковальчук Надія Олегівна, проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

Інші учасниками в судове засідання не зв`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0.04 га, кадастровий номер :13:014:0808, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів.

Згідно пункту 8 рішення Тернопільської міської ради від 06 вересня 2019 року №7/38/117 «Про надання дозволу на укладення договорів земельних сервітутів громадянам» розглянувши звернення громадян, керуючись ст.ст.12, 98, 99, 122 Земельного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи висновки постійних комісій з питань містобудування, з питань регулювання земельних відносин та екології, міська рада вирішила:

- надати дозвіл ОСОБА_5 на укладання договору земельного сервітуту, терміном на п`ять років, на земельну ділянку площею 0.0861га для проходу та проїзду за адресою вул.С.Будного.

- зобов`язано ОСОБА_5 оформити в двомісячний термін договір сервітуту та документації із землеустрою відповідно до чинного законодавства (а.с.9).

Рішенням Тернопільської міської ради від 29 травня 2020 року №7/50/120 «Про внесення змін в рішення міської ради», розглянувши звернення громадян, керуючись ст.12 Земельного кодексу, враховуючи висновок постійної комісії міської ради з питань містобудування, міська рада вирішила внести зміни в пункт 8 рішення міської ради від 06 вересня 2019 року №7/38/117 «Про надання дозволу на укладення договорів земельних сервітутів громадянам» та замість слів та цифр: «гр. ОСОБА_8 «читати: «гр. ОСОБА_5 » (а.с.10).

На підставі рішення Тернопільської міської ради №7/38/117 від 06 вересня 2019 року та рішення Тернопільської міської ради №7/50/120 від 29 травня 2020 року, між Тернопільською міською радою (власник) та ОСОБА_5 (сервітуріарій) ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено договір про встановлення земельного сервітуту, згідно умов якого земельний сервітут встановлюється на земельній ділянці площею 0.0861 га, для проходу та проїзду сервітуріарія, строком на 5 років з 06 вересня 2019 року до 06 вересня 2024 року (а.с.11-12).

02 лютого 2021 року між Тернопільською міською радою (власник) та ОСОБА_5 (сервітуріарій) укладено додаткову угоду до договору про встановлення земельного сервітуту зареєстрованого в книзі реєстрації договорів сервітутного користування за №1369 від 09 вересня 2020 року (а.с.13).

У 2021 році ОСОБА_5 звернувся до ДП «Тернопільська регіональна філія Центр ДЗК» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, дня внесення відомостей до автоматизованої системи ведення, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальна площа 0.0861 га (а.с.25 звор.).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки загальною площею 0.0861 га, на яку поширюється право сервітуту, розроблена у 2021 році Тернопільською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» та присвоєно кадастровий номер :13:014:0868 (а.с.21-36).

При цьому, Тернопільською міською радою, як розпорядником земель, будь-яких рішень на пленарних засіданнях про надання згоди на розроблення документації із землеустрою, спрямованої на формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, та рішення про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку із кадастровим номером :13:014:0868, а відповідно і стосовно формування земельної ділянки відповідно до договору про встановлення земельного сервітуту, як об`єкта цивільних прав - не приймалось.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, номер витягу НВ-023 від 08 травня 2023 року вбачається, що 18 жовтня 2021 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га, місце розташування якої АДРЕСА_1 (а.с.14).

Земельну ділянку за кадастровим номером :13:014:0868 площею 0.0861 га зареєстровано в межах населеного пункту міста Тернополя, тобто на землях комунальної власності. Підставою державної реєстрації земельної ділянки зазначено «інші документи», розробник документації із землеустрою - ДП «Тернопільська регіональна філія Центр ДЗК».

Право користування (сервітут) земельною ділянкою за кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Кваліфікаційною комісією з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника розглядалася скарга гр. ОСОБА_6 (від імені та по довіреності від якого діє ОСОБА_9 ) від 20 вересня 2023 року сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_7 (кваліфікаційний сертифікат від 05 січня 2018 року №013855), саме в частині законності виготовлення документації із землеустрою, на підставі якої було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868.

За наслідками розгляду даної скарги, у мотивувальній частині протоколу засідання стосовно розгляду даного питання Кваліфікаційною комісією з питань видачі кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника констатовано наступне: «інформація про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту лише на вже сформовану земельну ділянку» (протокол засідання №10 Кваліфікаційної комісії з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 26 жовтня 2023 року розміщений на офіційному веб-сайті Держгеокадастру).

Тобто формування земельної ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 відбулося на підставі документації із землеустрою, яка не віднесена до видів документації із землеустрою, на підставі яких здійснюється формування земельних ділянок.

Як вбачається із листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №31-28-0.214-1210/2-23 від 27 жовтня 2023 року, за наслідками розгляду даної скарги ОСОБА_6 від 20 вересня 2023 року при вчинені дій щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :13:014:0868 порушено вимоги статей 79-1 та 124-1 ЗК України та статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», статей 22 та 29 Закону України «Про землеустрій» (а.с.128-131).

Наказом в.о. Голови Держгеокадастру від 12 березня 2024 року №72, на підставі подання кваліфікаційної комісії від 07 березня 2024 року, анульовано кваліфікаційний сертифікат інженеру землевпоряднику ОСОБА_7 , який здійснював виготовлення відповідної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку (а.с.160-161).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно із частинами першою та другою статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Відповідно частини першої та другої статті 83 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Згідно із частиною першою, четвертою, п`ятою, дев`ятою, одинадцятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера;

Згідно із частиною першої статті 21 «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Відповідно до частини шостою статті 21 «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, а також на підставі інших видів документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки.

Відповідно до частини третьої статті 124-1 ЗК України у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня отримання клопотання приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно із частиною третьої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);

замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву);

замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування;

власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв);

особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок), державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Пунктом 110 Порядку встановлено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: ???заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; ???оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов?язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій»; ???електронний документ.

За змістом статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною другою та третьою статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач, може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною діяльною, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до пункту 114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

???поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; ???

коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру;

???ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Звертаючись до суду із даним позовом Тернопільська міська рада покликалася на те, що земельну ділянку за кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861 га, місце розташування якої АДРЕСА_1 , було зареєстровано в межах населеного пункту міста Тернополя, тобто на землях комунальної власності, однак Тернопільською міською радою, як розпорядником земель, будь-яких рішень про надання згоди на розроблення документації із землеустрою, спрямованої на формування вказаної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, та рішення про затвердження такої документації із землеустрою, не приймалось.

У справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що державну реєстрацію ділянки за кадастровим номером :13:014:0868 здійснено з порушенням вимог чинного земельного законодавства статей 79, 79-1, 122, 123, 124, 186 ЗК України, статей 1, 21, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а також Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, оскільки така реєстрація проведена без відома власника земельної ділянки, який є уповноваженим органом приймати рішення стосовно надання дозволу на формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних права.

Більше того, вказана обставина підтверджується Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області у відзиві на апеляційну скаргу, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру в листі №31-28-0.214-1210/2-23 від 27 жовтня 2023 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що існують правові підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :13:014:0868, площею 0.0861га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки.

Доводи апелянта про те, що при укладенні договору про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року, сторонами були визначені межі земельної ділянки, на яку у ОСОБА_5 виникло право користування (сервітут), що відображено у викопіюванні з оновленого плану місця розташування земельної ділянки, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані графічні матеріали визначають лише орієнтовне розташування такої ділянки, без виділення її в натурі (меж). Отже, підписуючи договір про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року сторони фактично визначили земельний сервітут на земельній ділянці площею 0.0861 га, яка була не сформована.

Твердження апелянта про те, що йому рішенням Тернопільської міської ради №7/38/117 від 06 вересня 2019 року надано право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказане рішення лише надало право ОСОБА_5 звернутися у двомісячний строк до Тернопільської міської ради у відповідності із клопотанням (заявою) про надання дозволу на його розробку технічної документації та формування земельної ділянки. Більше того, матеріалами справи достеменно встановлено, що ОСОБА_5 лише у 2021 році почав вчиняти дії щодо виготовлення документації із землеустрою, тобто після підписання договору про встановлення сервітуту, той час як у рішенні від 06 вересня 2019 року встановлювався строк два місяці.

Посилання апелянта на те, що станом на момент розгляду даної справи, договір про встановлення земельного сервітуту від 06 липня 2020 року є дійсним, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки 06 вересня 2024 року вказаний договір є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 30 вересня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак