Справа № 487/7206/24
Провадження № 2/487/2707/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

30.09.2024 м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Дерепа К.М., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

До Заводського районного суду м. Миколаїв надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Матеріали цивільної справи були передані судді Дерепі К.М., яку, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючим суддею.

Вивчивши матеріали справи, вражаю за необхідне залишити заяву без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом ст. 83 ЦПК України докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

За вимогами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду, зазначила, що на день смерті її сина ОСОБА_6 , який загинув під час безпосередньої участі у захисті оборони України, членами його сім`ї були: вона мати, батько ОСОБА_4 , сини ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та донька ОСОБА_8 .

Згідно долученої довідки Заводського РТЦК №3723 від 30.08.2022, одноразову грошову допомогу в наслідок смерті ОСОБА_6 , пов`язаної з виконанням обов`зків військової служби, в розмірі 2/3 призначено матері та синові загиблого.

При цьому позов пред`явлено до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Міністерства оборони України.

Матеріали справи не містять інформації ким є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відсутні будь-які докази в обгрунтування причинного зв`язку пред`явлення позову саме до цих осіб.

За цих обставин неможливо з`ясувати чи є вказані особи належними відповідачами.

Також, як вбачається зі змісту прохальної частини позову, не пред`являючи жодних вимог до ОСОБА_3 та Міністерства оборони України, позивач зазначає їх відповідачами.

Окрім того, до позовної заяви долучено копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 10.05.2022 та копію свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 26.10.2018, однак позивачем у позовній заяві не зазначено для підтвердження якої обставини подано ці документи.

В частині зазначення позивачем отримання одноразової грошової допомоги, слід звернути увагу позивача, що згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України кожна зазначена у позові обставина має бути підтверджена відповідним доказом. Обов`язок додати до позовної заяви всі наявні докази, передбачений ч. 5 ст. 177 ЦПК України. Однак, позивач, зазначаючи, що нею була отримана грошова допомога, не надала суду підтверджуючих даних цієї обставини, які б свідчили про факт отримання грошових коштів, їх розмір, дату отримання та ін.

З огляду на викладене, позивачу слід привести у відповідність заявлені вимоги їх обґрунтуванню, визначившись щодо кола відповідачів, пред`явлених до них вимог та уточнити заявлену вимогу прохальної частини позовної заяви в частині суми стягнення, оскільки у виді зазначеному наразі цей розмір є незрозумілий.

З урахуванням зазначеного, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, та надати позивачеві строк для усунення недоліків з метою належної реалізації позивачем права на захист її (як зазначає позивач) порушених прав.

При цьому, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належного її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 294 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів, надавши позивачеві строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: К.М. Дерепа