справа № 644/3061/24
провадження № 2/619/1247/24
27 вересня 2024 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.,
за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів»,-
ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 211000,00 грн.
Під час усних домовленостей з переводу грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було обумовлено, що після переведення всіх трьох платежів буде укладено договір позики в якому будуть обумовлені умови, щодо реквізитів повернення грошових коштів.
Незважаючи на досягнуту домовленість відповідач взяті на себе зобов`язання так і не виконала.
28.08.2023 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 була направлена вимога щодо повернення грошових коштів, яка була направлена в вайбер, ватсап телеграм по її номеру телефону: НОМЕР_2 , Інстаграм, а також поштою на відомі адреси можливого проживання: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .
Спірні грошові кошти у розмірі 211000,00 грн набуті ОСОБА_2 з якою ОСОБА_1 не пов`язаний жодними договірними правовідносинами, щодо майна без правової підстави на те, тому у відповідача виникає зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки, про причини неявки в судове засідання не повідомила.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Так як відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин та не повідомив про причин неявки, суд відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Під час усних домовленостей з переводу грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було обумовлено, що після переведення всіх трьох платежів буде укладено договір позики в якому будуть обумовлені умови, щодо реквізитів повернення грошових коштів.
Незважаючи на досягнуту домовленість відповідач взяті на себе зобов`язання так і не виконала.
28.08.2023 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 була направлена вимога щодо повернення грошових коштів, яка була направлена в вайбер, ватсап телеграм по її номеру телефону: НОМЕР_2 , Інстаграм, а також поштою на відомі адреси можливого проживання: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .
Спірні грошові кошти у розмірі 211000,00 грн набуті ОСОБА_2 з якою ОСОБА_1 не пов`язаний жодними договірними правовідносинами, щодо майна без правової підстави на те, тому у відповідача виникає зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Зокрема, відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Системний аналіз положень наведених положень дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч . 2 ст. 11 ЦК України.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Вказані висновки суду узгоджуються з постановою Верховного суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.
Судом встановлено, що правова підстава щодо отримання коштів між сторонами не виникала, договір позики чи інший правочин не укладався, а тому оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню.
Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір 2110 грн 00 коп. за звернення позивача до суду із позовними вимогами, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 11, 177, 202, 205, 207, 509, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 141, 205, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 211 000,00 (двісті одинадцять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2110,00 грн.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець