Єдиний унікальний номер 725/596/20
Номер провадження 6/725/69/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівців

в складі:

головуючого судді - Нестеренко Є.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Кочут М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юзефовича Едуарда Едуардовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ

01 жовтня 2024 року приватний виконавець Юзефович Е. Е. звернувся до суду з вище вказаним поданням та просив звернути стягнення на 1/3 чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,7 м. кв., у тому числі житловою 61.7 м. кв., право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, що належить боржнику ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за заповітом, який посвідчено ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування вказаного подання посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №73396181 з примусового виконання виконавчого листа №725/596/20 виданого 10.10.2023 року Першотравневим районним судом міста Чернівці про звернення стягнення на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 95,7 м. кв., у тому числі житловою 61.7 м. кв., яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю ОСОБА_1 у межах вартості частки успадкованого ним майна після смерті ОСОБА_2 .

14.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №594975 з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 25000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 11,6 річних та з кінцевим терміном повернення кредиту у строк до 13.06.2019 року.

Вказане вище зобов`язання було також забезпечене укладеним 14.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , договором іпотеки відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з початком процедури виведення з ринку неплатоспроможного ПАТ "КБ "НАДРА", відбувся аукціон щодо продажу права вимоги за № 594975 від 14.06.2007 року з забезпеченням: (квартира). Згідно протоколу електронного аукціону від 07.12.2018 року №UA-EA-2018-10-26-000164-b переможцем даного аукціону було визначено ОСОБА_5

28.12.2018 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір №594975 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до умов якого за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом №UA-EA-2018-10-26-000164-b від 07.12.2018 року, складеного ТОВ «Закупки.пром.уа» банк передав у власність ОСОБА_5 право вимоги до позичальника за кредитним договором №594975 від 14.06.2007 року з додатковими угодами, що значені у Додатку №1 до договору, а також спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб до яких перейшли обов`язки позичальника.

28.12.2018 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, укладеним 14.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4

29.11.2023 року Заступником начальника Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73396181, про звернення стягнення на частку предмета іпотеки ОСОБА_1 у межах вартості успадкованого майна, на підставі виконавчого листа № 725/596/20 від 10.10.2023 року, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці, про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю ОСОБА_1 у межах вартості частки успадкованого ним майна після смерті ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки №397229634 від 01.10.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в порядку доступу державних виконавців, встановлено, що за ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно, зареєстроване належним чином, на яке можна було б звернути стягнення.

06.06.2024 року Заступником начальника Відділу винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: 1/3 чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 95,7 м. кв., в тому числі житловою 61,7 м. кв., яка не зареєстровано в установленому законом порядку на ОСОБА_1 .

Вважає, що ОСОБА_1 свідомо не реєструє право власності на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проте відсутність запису про право власності за боржником на частку вказаної квартири у відповідному Державному реєстрі перешкоджає виконання рішенню суду, унеможливлює звернення стягнення на майно боржника шляхом реалізації його з прилюдних торгів, обмежує право стягувача на своєчасне виконання судового рішення в розумний строк, ефективне виконання рішення суду.

Оскільки приватним виконавцем вжито всіх заходів щодо виявлення іншого майна боржника на яке можна звернути стягнення, однак таке майно, окрім зазначеної вище частки, відсутнє, а тому звернувся до суду з даним поданням.

У відповідності до вимог ч. 11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Так, приватний виконавець для розгляду вказаного подання в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.12.2022 року Першотравневим районним судом міста Чернівці було видано виконавчий лист №725/596/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором кредиту № 594975 від 14.06.2007 року, яка складається із суми боргу - 38 202,60 доларів США, заборгованості по відсоткам в сумі 3836,53 доларів США, штрафу за порушення п. 4.2 кредитного договору в сумі 1261,15 доларів США, пені за порушення умов кредитного договору в сумі 7728,42 доларів США.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вказаний виконавчий лист був у встановленому законом порядку пред`явлений до примусового виконання та приватним виконавцем Юзефовича Е. Е. відкрито виконавче провадження АСВП №70803380, надано боржнику строк для добровільного виконання судового рішення, подання декларації, натомість з моменту відкриття провадження та на час звернення до суду з даним поданням боржником не вживались заходи з метою повернення боргу.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було направлено ряд запитів та за результатами отриманої інформації встановлено, що за ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно, зареєстроване належним чином, на яке можна було б звернути стягнення..

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частинами 3 та 4 даної статті встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У відповідності до вимог ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З системного аналізу положень ст. 440 ЦПК України вбачається, що норми вказаної статті підлягають застосуванню у разі набуття особи права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку та ухилення від реєстрації такого права власності в установленому порядку.

Слід зазначити, що надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Таким чином, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06.12.2022 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зокрема, в порядку спадкування за заповітом належить спадкоємцю ОСОБА_1 у межах успадкованого ним майна після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5ст.1268 ЦК).

Згідно з ч.1ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3ст.1296 ЦК).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно дост.1296 ЦКє правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

З урахуванням наведених вище обставин приватний виконавець прийшов до висновку, що боржник ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті свого ОСОБА_2 , яка складається з 1/3 частки вказаної вище квартири, проте не реєструє право власності на спадкове майно з метою уникнення можливості виконання рішення за рахунок реалізації в рамках виконавчого провадження належного йому нерухомого майна.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих,чітких і взаємоузгоджених.

Так, державний виконавець зробив висновок про належність боржнику 1/3 частини вказаної вище квартири з урахуванням виконавчого листа від 10.10.2023 року, натомість вказаних обставин не достатньо для того щоб беззаперечно поза розумним сумнівом підтвердити, що до складу спадщини ОСОБА_1 входить саме та частка квартири на яку державний виконавець просить звернути стягнення, у виконавчому листі відсутні відомості про наявність спадкоємців, які можуть мати право на обов`язкову частку, відсутність спадкового договору, заповіту, імовірної відмови від спадщини, дотримання строку звернення із заявою про прийняття спадщини тощо.

Таким чином, однієї лише вищевказаної інформації не достатньо для того, щоб прийти до висновку, що до складу спадщини боржника ввійшла саме 1/3 частка квартири та останній належним чином прийняв таку спадщину, проте не отримав свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував таке нерухоме майно у встановленому законом порядку. Будь-яких інших доказів, які ю поза розумним сумнівом могли підтвердити факт належності боржнику відповідної частки нерухомого майна матеріали подання не містять.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» , ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261, 268, 273, 352, 353, 354, 355, 440, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юзефовича Едуарда Едуардовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в рамках виконавчого провадження №73396181 з примусового виконання виконавчого листа №725/596/20 виданого 10.10.2023 року Першотравневим районним судом міста Чернівці - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко