Провадження №2/760/5839/24
Справа №760/1664/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Зеленчука М.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що з 20.10.2002 вона з відповідачем перебуває в офіційному шлюбі, від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що через різні погляди на сімейне життя вони з відповідачем проживають окремо, донька проживає разом з нею. Повне забезпечення спільної дитини усім необхідним для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку потребує матеріальних витрат, які позивач не може забезпечити їх в повній мірі.

Зазначила, що відповідач частково ухиляється від утримання дитини, коштів які позивачка має, не вистачає для забезпечення всіх потреб дитини. Відповідач працездатний, а отже має можливість брати участь в утримані та матеріальному забезпеченні доньки та може сплачувати аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу).

Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав.

23.01.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Кушнір С.І

Ухвалою судді Солом`янський районний суд м. Києва Кушнір С.І. від 30.01.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.04.2024 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Усатовій І.А..

23.02.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому відповідач зазначив, що позивач вводить в оману суд, стверджуючи, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, оскільки одночасно з цим позовом позивачкою було подано позов про стягнення з нього аліментів на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час її навчання. Стверджує, що він належним чином виконував і виконує свої батьківські обов`язки по утриманні та вихованню дітей. Від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, в добровільному порядку не відмовляється, і хоче надавати матеріальну допомогу на обох дітей в розмірі 1/6 частини його доходу на кожну дитину.

Також зазначив, що на його утриманні, крім двох дітей також знаходяться його непрацездатні батьки пенсійного віку.

Просив прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

18.03.2024 до суду надійшли пояснення від позивачки, яка зазначила, що викладені відповідачем твердження у відзиві не відповідають дійсності. Зазначені відповідачем твердження щодо того, що позивачем було подано ще один позов з тих самих підстав, не відповідають дійсним обставинам, так як позивачка звернулась до суду в інтересах своєї неповнолітньої дитини, таким чином стягнення аліментів на повнолітню та неповнолітню дитину - відрізняються, підставами стягнення та обставини справ різні.

Пояснила, що відповідач є працездатним, наявність батьків пенсійного віку не може впливати на його фінансове становище, у зв`язку з тим, що вони отримують пенсійне забезпечення, доказів, що підтверджують утримання відповідачем своїх батьків не надано, а тому відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі частки доходу.

02.04.2024 до суду надійшли заперечення від відповідача, зазначив, що позивачка просить стягувати аліменти з дня подання позову, тобто з 15.01.2024, але позивач виїхала з його квартири 11.02.2024, проживаючи в квартирі разом з відповідачем дитина знаходилась на повному його забезпеченні та утримані. Доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані в квартирі відповідача, свій обов`язок по утриманню та вихованню дитини відповідач зазначає, що виконує належним чином та в повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка та її представник просили задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач та його представник просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, зареєстровано 20.10.2002 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , актовий запис № 696.

Також вбачається, що від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 10.01.2013 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2024 розірвано шлюб укладений 20.10.2002 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 696.

Позивачка, посилаючись на те, що відповідач частково не приймає матеріальної участі в утриманні дитини, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітини, на що суд зазначає наступне.

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З урахуванням цього, рівності прав та обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві щодо утримання дитини, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається і не заперечує відповідач, що дитина проживає з матір`ю.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд також зважає на те, і цієї точки зору притримується Верховний Суд у своїй практиці в цій категорії справ, батьки зобов`язані утримувати малолітню дитину незалежно від надання їй добровільно матеріальної допомоги.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків / рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Так, судом враховується добровільна виплата відповідачем грошових коштів на утримання дитини, однак, з огляду на викладене вище, недосягнення між сторонами, як батьками дитини, згоди щодо способу утримання дитини відповідачем, як батьком, проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

У свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відзиві просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на вимоги чинного законодавства та надані сторонами докази, враховуючи право позивача обирати спосіб стягнення аліментів, з метою захисту інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2024, і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи обставини справи, на думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позиції відповідача, викладеної у відзиві, щодо утримання ним непрацездатних батьків пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто позивач, з урахуванням визначених нормами процесуального законодавства принципів змагальності та диспозитивності, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він утримує своїх непрацездатних батьків пенсійного віку та такі, що потребують такої допомоги, таким чином відповідач не довів в установленому законом порядку наведені у відзиві свої обґрунтування, а тому суд не приймає їх до уваги.

Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 84, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , в/ч) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , в/ч) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2024, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , в/ч) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А.Усатова