ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/1706/20 Номер провадження 22-ц/814/3190/24Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Лютянська Н.С.

представник відповідача адвокат Горошко Т.М.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Харківобленерго»

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року, ухвалене суддею Грошовою Н.М., повний текст рішення складено 28 червня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 900,00 грн, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до АТ «Харківобленерго» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 290 000грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є інвалідом війни, зареєстрований та проживає в кімнаті 13,7 кв.м. негазифікованого житла 1/4 частини приватного будинку довоєнної споруди 30-х років з окремим входом та особовим рахунком за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому приміщенні також зареєстровані ще чотири члени сім`ї, у тому числі неповнолітня дитина. З 1990 року позивач перебуває з дітьми на черзі на отримання житла. Заборгованості за використання електричної енергії він не мав. За актом АТ «Харківобленерго» від 06.07.2009 було накладено штраф у розмірі близько 8 000 грн. Неправомірність акта визнали та підтвердили згодом у своїх письмових висновках усі професійні комісії, у тому числі урядова НКРЕ Києва у 2013 році та Міністерства енергетики України у 2014 році. У різних судах позивач намагався, але не зміг отримати можливість розглянути ці висновки комісій через різні причини. За весь час конфлікту та судових розглядів з 2009 відповідач з метою залякування та тиску періодично відключає житло позивача від світла, обрізаючи провід на стовпі за вказаний штраф, на довгі місяці та роки, фактично виганяє сім`ю на вулицю, що завдає непоправної фізичної, моральної та матеріальної шкоди сім`ї позивача та його, так званому житлу, 7 разів: у 2009 з 06.07.2009 по 13.10.2009 - 100 днів без світла, у 2010 з 30.06.2010 по 02.09.2010 - 64 дні без світла, у 2011-2013 з 17.10.2011 по 11.02.2013 - 484 дні без світла, у 2013 з 31.07.2013 по 11.04.2014 - 254 дні без світла, у 2014 з 10.11.2014 по 25.11.2014 - 15 днів без світла, у 2015 з 24.02.2015 по 17.06.2015 - 114 днів без світла, у 2018-2019 - 75 днів без світла. Намагаючись відновити справедливість та отримати можливість проживання, ОСОБА_1 звертався до судів та органів влади з приводу правомірності повторних відключень за один і той самий акт 2009 року, а також законності таких дій відповідача, які за фактом позбавляли житла у такий спосіб сім`ю інваліда війни у зимові періоди на довгі місяці та роки, оскільки житло опалюється виключно електроприладами і при відключенні температура у ньому стає трохи вищою за вулицю. Позивач зазначав, що Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 09.06.2015, згодом і Комінтернівський районний суд м. Харкова рішенням від 20.08.2015, Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 17.09.2015, Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 16.10.2015, Верховний суд України ухвалою від 12.10.2016 визнали дані відключення неправомірними, вказавши у своїх рішеннях, що стягненням штрафу за рішенням суду має займатися виконавча служба і що повторно, а тим більше багаторазово відключати за один і той самий штраф відповідач права не має. Також судам було надано висновки комісії НКРЕ України, яка згідно зі ст. 11 Закону України «Про енергетику» є органом державного регулювання та контролю діяльності у сфері енергетики, яка також визнала дані відключення неправомірними. Його сім`я сподівалася, що ці рішення судів поставили крапку у даному питанні і дадуть право мати хоч таке необлаштоване, але все-таки своє житло, а не блукати по знайомих та родичах, підриваючи свій моральний та фізичний стан здоров`я такою невизначеністю, безперспективністю та безкарністю чиновників відповідача. На початку листопада 2018 без будь-якого попередження, порушуючи перераховані вище рішення, без будь-якого пред`явлення наряду на відключення його житло знову було відключено від світла (обрізавши таємно провід на стовпі). Причому, відповідачу відомо за майже 10 років судових розглядів, що житло опалюється виключно від електрики, отже температура в ньому буде не набагато вище вулиці через певний час. Його сім`я практична була видворена відповідачем на вулицю, що спричинило нестерпні тяжкі умови для життя, непоправну фізичну та моральну шкоду сім`ї інваліда війни, здійснюючи пряму загрозу для життя. Наприкінці січня 2019 світло знову було підключено і, як наслідок відключень, ОСОБА_1 двічі перебував на лікуванні у госпіталі із загостренням тяжчих захворювань шлунка та виразки. Потім було затягування судового процесу та прийнято рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова про задоволення позовних вимог та визнання неправомірності повторних багаторазових уже відключень за акт 2009 року, яке набуло чинності 22.10.2019. ОСОБА_1 знову лікувався у госпіталі наприкінці 2019. Зазначав, що відключення світла позбавляло можливості приготувати їжу, що призвело до загострення хвороб. Житло, в якому проживає він і члени його родини, не газифіковано і єдиний спосіб тепла в ньому є за допомогою електроприладів. Позивач був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та членів сім`ї, неодноразово звертатися до судів та органів влади для визнання дій відповідача неправомірними, звертатися до юристів за правовою допомогою та справи розглядалися в судах місяцями та роками. За цей час у нього відбувалися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджали активному соціальному функціонуванню як особистості, і які з`явилися внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки дуже хвилювався також за здоров`я членів родини, оскільки відповідач відключав житло переважно в осінньо-зимові періоди, йому потрібно було терміново шукати місце для проживання сім`ї. Роками перебував у пригніченому стані, оскільки не міг забезпечити свою родину іншим житлом, був змушений докладати додаткових зусиль для організації життя у зв`язку із побутовими труднощами, навіть відсутність можливості приготування їжі. Моральні страждання і пригнічений, нервовий стан, збудження та настрій роками відбивалися на нервових зривах на оточуючих, штовхало на необдумані думки про вчинки, які згодом могли завдати величезної шкоди собі та оточуючим. Зривалися всі життєві плани, погіршилися стосунки з близькими і оточуючими його людьми, повністю було порушено активне суспільне життя. Щодо розрахунку моральної шкоди, то позивач вказував, що 33 місяці проведені без світла було помножено на мінімальну заробітну плату за кожен місяць 4 723 гривні, сума становить 155 859 гривень. Також вартість оренди хоча б 1-кімнатної квартири (середня вартість у 2017-2018 роки - 3000) за 33 місяці становить 99 000 гривень та перебування у шпиталях коштує за договором у середньому мінімум 7 300 гривень (за останні 2 роки перебував на лікуванні 5 разів) що становить 36 500. Отже, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 290 000 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

23.09.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що у позовної заяві розрахунок моральної шкоди проведено, виходячи з 33 місяців відсутності світла в належній йому частині житлового будинку. На даний час зменшує кількість місяців - на 31 місяць. Даний період охоплюють рішення суду про визнання неправомірними дії відповідача, а тому вважає, що відповідач повинен компенсувати йому моральну шкоду у розмірі 275 900,00 грн. Також позивачем подано клопотання про розгляд справи в загальному позовному порядку та про призначення по справі судово-психологічної експертизи (т.1 а.с. 82).

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.04.2021 задоволено клопотання позивача та його представника, постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 09.11.2022 справу прийнято до провадження, визначено розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено судовий розгляд.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 900,00 гривень - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70 000 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Харківобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 700 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок протиправних дій відповідача, які полягали у припиненні постачання електроенергії споживачу ОСОБА_1 за місцем його проживання, позивач, який є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тривалий час, в тому числі і холодну пору року, був позбавлений можливості користуватись електроенергією та електроприладами, які необхідні для приготування їжі та слугували також для опалення негазифікованого житлового будинку, що безсумнівно викликало у нього психологічний дискомфорт, пригніченість та душевні страждання, при цьому для відновлення свого права позивач був змушений звертатися до компетентних органів, змінювати організацію свого побуту, вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя, витрачати час та нести додаткові витрати на відновлення свого порушеного права. Вказані дії відповідача, який має на ринку електропостачання монопольне (домінуюче) становище, в свою чергу призвели до обмеження права позивача на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров`я, належних побутових умов і добробуту його самого та його сім`ї. Позивач поніс втрати немайнового характеру через моральні страждання та переживання у зв`язку із порушенням нормальних життєвих зв`язків. Дані обставини свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача. Враховуючи тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з протиправними діями відповідача по відключення від енергопостачання житлового приміщення позивача, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із тривалою відсутністю електроенергії, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на те, що розмір моральної компенсації має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд визнав, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 70 000,00 грн, як такий, що буде достатнім та необхідним. При цьому, судом першої інстанції не враховано доводи позивача щодо стягнення моральної шкоди з врахуванням вартості оренди житла та курортно-санаторного лікування.

В апеляційній скарзі АТ «Харківобленерго», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судовими рішеннями у справах 641/3663/15-ц та 641/9383/18 було визнано неправомірними дії АТ «Харківобленерго» з відключення енергопостачання абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, судовими рішеннями про неправомірність дій АК «Харківобленерго», на які посилається ОСОБА_1 , стосуються будинку АДРЕСА_2 , особовий рахунок за якою не відкривався та відповідний договір не укладався. Таким чином, посилання суду на преюдиціально встановлені факти щодо неправомірних дій АТ «Харківобленерго» з відключення електроживлення 1/4 домоволодіння, що належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності та є помилковими. Крім того зазначає, що судовими рішеннями встановлено правомірність відключення домоволодіння ОСОБА_1 від електроспоживання у періоди з 06.07.2009 по 13.10.2009 100 діб; з 30.06.2010 по 02.09.2010 - 64 діб; з 17.10.2011 по 11.02.2013 - 484 діб; з 31.07.2013 по 11.04.2014 254 діб; з 10.11.2014 по 25.11.2014-15 діб та визнано неправомірними відключення лише у періоди з 24.02.2015 по 17.06.2015 114 діб і з 08.11.2018 по 22.01.2019 75 діб. Водночас, за фактом скоєного ОСОБА_1 , порушення Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 №1357, а саме споживання електроенергії поза приладом обліку та необліковане споживання електричної енергії, про що складено акт №02-24944 від 06.07.2009, АТ «Харківобленерго» було змушене звернутися до суду для захисту своїх прав та стягнення боргу у примусовому порядку через відмову споживача у сплаті боргу. При цьому, керуючись Правилами користування електричної енергії для населення, затвердженій постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 №1357, які діяли на дату виявлення порушення Правил, керуючись п.п.37 та 35 споживач був відключений від електромережі, зважаючи на право енергопостачальника відключити споживача у разі розкрадання електричної енергії. Також звертає увагу, що на виконання протоколу від 05.05.2021 №11 відповідно до вимог п.19 договору користування електричною енергією від 13.10.2009 та з урахування судових рішень АТ «Харківобленерго» добровільно виконало передбачену чинним законодавством міру відповідальності та сплатило двократну вартість недовідпущеної споживачу електричної енергії за тимчасове припинення електропостачання з вини електропостачальника, що свідчить про добросовісність поведінки відповідача та мало бути враховано судом першої інстанції, але у судовому рішенні не відображено та під час прийняття рішення не враховано. Вважає, що при вирішенні спору суд мав би врахувати не лише встановлену судовими рішеннями неправомірну поведінку відповідача, а і наявність встановленої судовим рішенням заборгованості позивача за спожиту необліковану електричну енергію на дати відключення: 24.02.2015 та 08.11.2018, що є самостійною підставою для відключення споживача від електропостачання, але з дотриманням формально встановленої процедури, тобто, саме недотримання процедури відключення електроживлення (відсутність завчасного попередження) стало підставою для визнання дій АТ «Харківобленерго» неправомірними у судових справах №641/3663/15-ц і №641/9383/18. Крім того вважає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає принципам цивільного судочинства та засадам справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Лютянська Н.С. просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою також зареєстровані ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син) , ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка 2002 року народження) (т.1 а.с. 9).

ОСОБА_1 є власником 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,на підставі дублікату договору купівлі-продажу Р№3-3278 від 01.12.1988, виданого 5-ю ХДНК, дублікат видано 14.06.1991 Р№2-2544, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3799932 від 09.06.2004, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за повним співпадінням №289308800 від 09.12.2021 (т.1 а.с. 143,205).

При цьому, судом першої інстанції визнано, що надана представником відповідача до письмових пояснень від 14.05.2021 Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 від 06.05.2021 (т.1 а.с. 144-145), не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ того, що ОСОБА_1 має у власності окрім 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , інше нерухоме майно, оскільки дана довідка сформована за частковим співпадінням.

Крім того, посилання представника відповідача на те, що рішення у цивільних справах №641/3663/15 та №641/9383/18 стосується будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на який особовий рахунок не відкривався та відповідний договір не укладався, в той час, як договір №1285098 між позивачем та відповідачем, укладений 13.10.2009 про користування електричною енергією у приватному домоволодінні за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

В АДРЕСА_1 наявний лише один будинок з номером АДРЕСА_1 , що підтверджується відкритою інформацією, наявність подвійної нумерації будинків під номером АДРЕСА_1 представником відповідача не доведено.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є власником лише 1/4 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 у рішеннях у цивільних справах №641/3663/15 та №641/9383/18, до адреси: АДРЕСА_1 , через риску додано номер квартири (кімнати), яка складає 1/4 зазначеного будинку та належить на праві приватної власності позивачу.

Враховуючи вище викладене, судом першої інстанції визнано, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у цивільних справах №641/3663/15 та №641/9383/18 стосуються будинку за адресою: АДРЕСА_1 , договір про користування електричною енергією у якому №1285098 укладений 13.10.2009 між ОСОБА_1 та АТ «Харківобленерго».

Крім того, з листа Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області за вих. №8303/0/90-21 від 08.12.2021 судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 із сім`єю з 3 осіб (він, син ОСОБА_4 , 1987 р.н., дочка ОСОБА_7 , 1991 р.н.) перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за загальною чергою з 04.09.1990 та включений до списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла, з урахуванням пільги особи з інвалідністю внаслідок війни в ОСОБА_8 з 24.07.2013. ОСОБА_1 із сім`єю із 4 осіб (він, співмешканка, син, дочка) зареєстровані для мешкання в одній кімнаті житловою площею 13,7 кв.м. по АДРЕСА_1 . Частина будинку, яка складається з однієї житлової кімнати та кухні, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу. ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни (Афганістан) III групи. Особи з інвалідністю внаслідок війни мають право на позачергове забезпечення житлом. Станом на 01.12.2021 у виконкомі Харківської міської ради у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла з урахуванням пільги осіб з інвалідністю внаслідок війни в Афганістані, перебувають 86 сімей. У даному списку ОСОБА_1 має черговість 18 (т.1 а.с. 207).

13.10.2009 між ОСОБА_1 та АК «Харківобленерго» в особі начальника Холодногірським РВЕ ОСОБА_9 було укладено договір про користування електричною енергією, яким передбачено, що енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором (т.1 а.с. 141 142).

Згідно п. 18 даного договору, заборгованість на 07.07.2009 становить 0,00 грн, показник 004579 кВт.год. Акт порушення №02-24944 від 06.07.2009 на суму 7947,66 грн, графік не оформлювався.

Пунктом 19 вищевказаного договору передбачено, що енергопостачальник несе відповідальність у разі тимчасового припинення електропостачання з вини Енергопостачальника - у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2009 у справі №2-3788/09 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, акту недійсним та скасування штрафних санкцій, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.03.2010 та ухвалою Верховного Суду України від 27.01.2011, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т.1 а.с. 150-154).

Даним рішенням від 24.11.2009 встановлено, що 06.07.2009 при перевірці порядку користування електричною енергією у належній позивачу частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , представниками АК «Харківобленерго» було виявлено факт споживання електроенергії поза приладом обліку за допомогою змонтованої електричної проводки із побутовою розеткою; електрична енергія споживається, але ПУ №138732 не враховується, що є порушенням п.п. 42, 38 Правил користування електроенергією для населення; робітниками Холодногірського РВЕ було проведено технічну перевірку факту безоблікового споживання електричної енергії, який відображений в акті №02-24944 від 06.07.2009.

Апеляційний суд Харківської області в ухвалі від 11.03.2010 прийшов до висновку, що 06.07.2009 працівниками АК «Харківобленерго» на підставі п.35 Правил відключено будинок за адресою: АДРЕСА_1 , від електропостачання правомірно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2013 у справі №2012/9482/2012, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.04.2013, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2009, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, акту недійсним та скасування штрафних санкцій - відмовлено (т.1 а.с. 155-156, 157-158).

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.12.2013 у справі №2012/9482/2012 у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали апеляційного суду Харківської області від 11.04.2013 за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, акту недійсним та скасування штрафних санкцій - відмовлено (т.1 а.с. 159).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 у справі №2-193/2011 позов АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення донарахування у зв`язку з порушенням «Правил користування електричною енергією для населення», які зафіксовано в акті №02-24944 від 06.07.2009, у розмірі 7 947,66 грн - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» донарахування у зв`язку з порушенням «Правил користування електричною енергією для населення» у розмірі 7 947,66 грн, судовий збір у розмірі 51 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн (т. 1 а.с. 160 161).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2011 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 у справі за позовом АТ «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення донарахованих у зв`язку з порушенням «Правил користування електричною енергією для населення» у розмірі 7 947,66 грн (т.1 а.с. 162).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2012 у справі №2/2012/1071/2012, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.05.2012, у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Харківобленерго» про визнання дій з відключення електроенергії 30.06.2010 неправомірними - відмовлено. Даним рішенням було встановлено, що у порядку виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2009 відповідачем з урахуванням п. 35 Правил користування електричною енергією для населення, 30.06.2010 було видано наряд №30 на відключення електроенергії за адресою проживання позивача, який був виконаний 30.06.2010, а саме проведене відключення електропостачання будівлі позивача від ізоляторів лінії електропередачі (т.1 а.с. 163, 164-165).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2015 у справі №639/12474/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій щодо відключення електропостачання неправомірними - у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т.1 а.с. 167-168).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області віл 09.06.2015 у справі №639/12474/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 30.03.2015 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 -задоволено, визнано дії Акціонерної компанії «Харківобленерго» по відключенню енергопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , абонента ОСОБА_1 за період з 17.10.2011 по 11.02.2013 та з 30.07.2013 по 11.04.2014 - неправомірними (т.1 а.с. 169-171).

Крім того судом першої інстанції встановлено, що факт відключення з 17.10.2011 підтверджується листом Холодногірського РВЕ за вих. №26е/34-2142 від 28.10.2011, адресованим ОСОБА_1 , в якому зазначено, що проведення відключення електричної енергії за адресою проживання позивача 17.10.2011 проводилося компанією на підставі п.п. 35,53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 №1357 (далі - Правила), а тому є законним та правомірним, та не може перешкоджати розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» про незаконне відключення електричної енергії.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 касаційну скаргу АК «Харківобленерго» - задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 09.06.2015 - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1 а.с. 172-173).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 у справі №639/12474/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2015 - залишено без змін (т.1 а.с. 174-175).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.08.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2015 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 - залишено без змін (т.1 а.с. 176).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 у справі №641/3663/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Холодногірського районного відділення енергозбуту «Харківенергозбуту» Акціонерної компанії «Харківобленерго», Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій незаконними, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.09.2015, позовні вимоги ОСОБА_1 -задоволено, визнано неправомірним відключення енергопостачання абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 24.02.2015 по 17.06.2015 (т.1 а.с. 19-20).

Під час розгляду справи №641/3663/15-ц Комінтернівським районним судом м. Харкова у судовому засіданні представник АК «Харківобленерго» Козир К.М. не заперечувала факт відсутності заборгованості ОСОБА_1 за спожиту електроенергію станом на 24.02.2015 та той факт, що за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками АК «Харківобленерго» дійсно здійснювалося відключення житла від енергопостачання за період з 24.02.2015 по 17.06.2015 у зв`язку із складенням акту працівників Холодногірського РВЕ АК «Харківобленерго» за №02-24944 від 06.07.2009.

Даним рішенням від 20.08.2015 встановлено, що станом на 24.02.2015 заборгованість за спожиту енергію у позивача перед АК «Харківобленерго» була відсутня, що не заперечувалося сторонами. У зв`язку з виявленням факту порушення позивачем Правил, яке мало місце 06.07.2009 та зафіксовано у складеному 06.07.2009 акті №02-24944, позивачу було проведено донарахування у сумі 7 947,66 грн та яке рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 17.05.2011 стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго». Зазначене рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17.05.2011 набрало чинності та перебуває на виконанні в органах Державної виконавчої служби. Виходячи з викладеного, спір між сторонами вирішено і кошти з позивача на користь АК «Харківобленерго» повинні стягуватися у порядку виконання рішення суду. Можливість подальших відключень споживачів від енергопостачання за невиконання споживачем рішення суду щодо сплати суми нарахування не передбачено Правилами користування електричною енергією для населення.

В ухвалі Харківського апеляційного суду від 17.09.2015 апеляційний суд зазначив, що відповідно до п. 53 Правил на підставі акту про порушення споживачем правил користування електричною енергією енергопостачальник має право відключити споживача від електромережі. Заборгованість, яка раніше була у позивача за спожиту електроенергію, стягнута на користь позивача рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 і виконання цього рішення знаходиться у виконавчий службі. Повторне відключення від електропостачання при наявності заборгованості, яка стягується на підставі виконавчого листа, Правилами не передбачено (т.1 а.с. 21).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №641/3663/15-ц від 16.10.2015 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АК «Харківобнерего» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17.09.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Холодногірського районного відділення енергозбуту «Харківенергозбуту» Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій незаконними (т.1 а.с. 22-23).

Ухвалою Верховного суду України від 12.10.2016 у справі №641/3663/15-ц у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до Холодногірського районного відділення енергозбуту «Харківенергозбут» акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій незаконними за заявою акціонерної компанії «Харківобленерго» про перегляд судових рішень - відмовлено (т.1 а.с. 24).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 у справі №641/9383/18 за позовом ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23.11.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено, визнатно неправомірними дії АК «Харківобленерго», що виразилися у відключенні енергопостачання у листопаді 2018 абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 25-27, 215- 222).

У рішенні Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 зазначено, що при відключенні будинку позивача від постачання електричної енергії відповідачем було суттєво порушено порядок і строки відключення електричної енергії, передбачені як п.27 Правил користування електричною енергією для населення, які діяли у період виникнення спірних правовідносин між сторонами та до 26.06.2018, так і п.7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312, оскільки належних та допустимих доказів про завчасне попередження споживача у встановлений законодавством спосіб про припинення йому постачання електричної енергії відповідачем суду не надано, тому суд визнав, що позовні вимоги в частині визнання незаконним відключення позивача від мережі електропостачання підлягають задоволенню, оскільки відключення будинку позивача від постачання електричної енергії було здійснено відповідачем з порушенням встановленого порядку.

Суд першої інстанції також звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції у постанові від 23.11.2020 надана оцінка доводам відповідача щодо того, що ним не проводилося припинення постачання електричної енергії до помешкання ОСОБА_1 у листопаді 2018. Так, суд прийшов до висновку, що вказані доводи спростовуються матеріалами справи, відомостей на спростування того, що постачання електричної енергії припинено самим позивачем, та даних про те, що електропостачання припинено іншою особою, відповідачем не надано.

З огляду на викладене та відповідно до положення статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції визнав, що не піддаються сумніву та доказуванню обставини, встановлені у вищезазначених рішеннях судів першої та апеляційної інстанції у справах №2-3788/09, №2-193/2011, №2/2012/1071/2012, №641/3663/15-ц, №639/12474/14-ц, №641/9383/18.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що згідно листа АК «Харківобленерго» за вих. №01-32/2054 від 16.03.2012, адресованого ОСОБА_1 ,рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011, яке згідно зі ст. 319 ЦПК України набрало законної сили з моменту його проголошення, тобто 14.09.2011, з ОСОБА_1 на користь АК «Харківобленерго» підлягає до стягнення сума нарахування за актом від 06.07.2009 №02-24944 у розмірі 7 947,66 грн. Згідно п. 35 ПКЕЕН на підставі рішення суду електропостачання оселі за адресою: АДРЕСА_2 ,було припинено 17.10.2011 (т.1 а.с. 60).

Згідно листа АК «Харківобленерго» за вих. №01-26Е/12-1382 від 13.02.2013, адресованого ОСОБА_1 ,розглянувши заяву щодо відновлення електропостачання за адресою: АДРЕСА_2 ,повідомлено наступне. На даний час справа щодо примусового стягнення донарахування за актом №2-24944 від 06.07.2009 знаходиться на розгляді в суді Жовтневого району м. Харкова, судове засідання призначено на 13.02.2013 на 15-00. Таким чином, відновлення електропостачання за вищевказаною адресою буде проведено відповідно до п. 36 ПКЕЕН в узгоджений з час 11.02.2013 (т.1 а.с. 61).

Відповідно до листа АК «Харківобленерго» за вих. №26Е-03/12-57333 від 02.12.2013, адресованого ОСОБА_1 , враховуючи рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011, яким задоволено позов АК «Харківобленерго» про стягнення з ОСОБА_1 донарахування у зв`язку з порушенням «Правилами користування електричною енергією для населення у розмірі 7 947,66 грн, 31.07.2013 електропостачання за вищевказаною адресою припинено з причини відсутності сплати по акту (т.1 а.с. 62).

Разом з тим, листом начальника Холодногірського РВЕ за вих. №Н6Е/47-1124 від 27.03.2014, адресованого ОСОБА_1 , йогоповідомлено, що 17.05.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова ухвалено рішення за позовом АК «Харківобленерго», яким з нього на користь компанії стягнуто донарахування у зв`язку з порушенням «Правил користування електроенергією для населення» у розмірі 7 947,66 грн, судовий збір у розмірі 51 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Рішення набрало законної чинності. Добровільно рішення суду не виконано. 17.10.2011 відключення електричної енергії за адресою проживання ОСОБА_1 було проведено з урахуванням п. 35 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 №1357, на підставі акту порушення Правил, складеного 06.07.2009, та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011. У зв`язку з розглядом у судовому порядку заяви про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2009 року за нововиявленними обставинами на час розгляду справи у суді 11.02.2013 було проведено відновлення електропостачання за адресою: АДРЕСА_2 . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.02.2013 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2009 за нововиявленними обставинами. У зв`язку з набранням ухвали законної чинності 31.07.2013 було проведено відключення електроенергії за адресою його проживання. Відновлення електропостачання на теперішній час компанією не здійснювалося (т.1 а.с. 63).

Протоколом засідання комісії інформаційно-консультативного відділу АК «Харківобленерго» №15 від 07.04.2014 комісія вирішила, приймаючи до уваги те, що споживач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом стосовно правомірності дій в частині складання акту про порушення ПКЕЕН та про стягнення нарахувань за актом про порушення ПКЕЕН, вищезазначене питання необхідно вирішити у судовому порядку. На час розгляду позовної заяви у суді Холодногірському РВЕ поновити електропостачання домоволодіння ОСОБА_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , при умові відсутності заборгованості за поточне споживання електричної енергії (т.1 а.с. 64-65).

Згідно листа начальника Холодногірського РВЕ за вих. №Н6Е/Н7-4299 від 26.11.2014, адресованого ОСОБА_1 , його повідомлено, що була аварійна ситуація 10.11.2014, тому у ОСОБА_1 тимчасово не було світла. Після з`ясування за його адресою неполадки було усунуто (т. а.с. 67).

З приводу відключення електроенергії ОСОБА_1 звертався до Холодногірського РВЕ із заявою від 30.11.2018 та до голови правління АК «Харківобленерго» із заявою від 30.11.2018 (т.1 а.с. 68,69).

Листами Холодногірського РВЕ за вих. №57РВ/31-1407 від 06.12.2018 та AT «Харківобленерго» за вих. №42/7671 від 06.12.2018, адресованими ОСОБА_1 ,у відповідь на його заяву від 30.11.2018 повідомлено, що 06.07.2009 був складений акт порушення №02-24944, а саме (прихована проводка з розеткою). Донарахування по вказаному акту було виконано згідно Методики, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05 2006 №562 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656, та склало 7947,66 грн. Проте, ним не було в добровільному порядку сплачено суму і нарахування, тому АК «Харківобленерго» звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова для примусового стягнення суми донарахування по акту порушення від 06.07.2009 та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова №2-193/11 від 17.05.2011 позовні вимоги компанії були задоволені у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14.09.2011 апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано не поданою та повернуто заявнику. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2011 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.04.2012 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АК "Харківобленерго" про визнання дій неправомірними відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.05.2012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, вищевказане рішення суду залишено в силі. Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 є чинним, підлягає виконанню. Тому, 23.07.2013 виконавчий лист №2-193/2011 направлено до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції для примусового виконання рішення суду. Жодного іншого судового рішення стосовно розгляду цієї справи до AT «Харківобленерго» не надходило. 30.11.2018 ОСОБА_1 звернувсь до Холодногірського РВ, йому було запропоновано укласти додаткову угоду за актом порушення, але він категорично відмовився. Холодногірське РВ не заперечує щодо укладення додаткової угоди донарахування за актом №02-24944 від 06.07.2009 у розстрочку строком на 36 місяців та сплати за повторне підключення. Роз`яснено, що при собі необхідно мати паспорт, ідентифікаційний код (т.1 а.с. 71).

Згідно колективної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_10 -матері позивача, ОСОБА_4 - брата позивача, ОСОБА_4 - сина позивача, ОСОБА_5 - доньки позивача, ними підтверджено факт чергового відключення електроенергії за адресою: АДРЕСА_2 , у період із середини листопада 2018 по 21-22 січня 2019 (т.1 а.с. 14).

Відповідно до листа відділу НКРЕКП у Харківській області за вих. №682/15 від 06.08.2015, адресованого ОСОБА_1 ,та АК «Харківобленерго» на звернення від 15.07.2015 №Г-153 щодо дотримання АК «Харківобленерго» «Правил користування електричною енергією для населення» та чинного законодавства України при відключенні від електропостачання помешкання за адресою: АДРЕСА_2 ,у період з 24.02.2015 по 17.06.2015 та розрахунків за спожиту електричну енергію в межах компетенції, повідомлено. Звернення розглядалося на комісії по спірним питанням інформаційно-консультативним відділом (ІКВ) АК «Харківобленерго» за участю представників відділу НКРЕКП в Харківській області, інспекції Держенергонагляду в Харківській області, в присутності працівників Холодногірського РВЕ АК «Харківобленерго» та за участю ОСОБА_1 25.06.2015. За результатами розгляду складено протокол №46 від 25.06.2015. За матеріалами справи, наданими на комісію, було з`ясовано, що між АК «Харківобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір про користування електричною енергією №1285098 (з оформленням 75% пільгової знижки «учасника бойових дій» в межах норм). 06.07.2009 за адресою: АДРЕСА_2 ,складено акт про порушення №02-24944 року за порушення Правил користування електричною енергію для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (із змінами), та здійснено донарахування по акту в сумі 7 947,66 грн. Питання правомірності складання акта №02-24944 на об`єкті споживача та донарахування суми 7 947,66 грн за порушення ПКЕЕН за цим актом розглядалося Жовтневим районним судом м. Харкова. На цей час є чинним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 про відшкодування на користь АК «Харківобленерго» завданих збитків за актом про порушення №02-24944 у сумі 7 947,66 грн та підлягає виконанню у порядку ст. 124 Конституції України. Забезпечення виконання рішень судів перебуває у компетенції Державної виконавчої служби, що входить до структури органів юстиції України. Жовтневим відділом державної виконавчої служби (ВДВС) м. Харків 23.09.2013 відкрито виконавче провадження для примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011, за яким УПФ Жовтневому районі м. Харкова у примусовому порядку утримував на користь компанії 20% від суми отриманих ОСОБА_1 доходів. За весь період по акту про порушення №02-24944 від 06.07.2009 на рахунок АК «Харківобленерго» перераховано коштів у сумі 1775,42 грн. Заборгованість по акту складає 6 172,24 грн. Згідно довідки-розрахунку АК «Харківобленерго», наданої енергопостачальником, станом на 06.01.2014 (без сплати по акту) переплата за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 становила 119,53 грн. За період 06.01.2015 по 06.02.2015 (контрольне зняття показників ПО «014980» від 06.02.2015) спожито 150 кВт.год, з яких 91 кВт.год - безкоштовно та 59 год нараховано відповідно до діючого тарифу 0,3084 грн на суму 18,20 грн. Таким чином, на момент відключення 24.02.2015 по особовому рахунку за спожиту електричну енергію заборгованості не було, а натомість була переплата (119,53-18,20=101,33 грн). Останній контрольний огляд приладу обліку (далі ПО) за вказаною адресою проводився 06.06.2015. Останні показання ПО «014980». Згідно довідки-розрахунку, наданої Холодногірським РВЕ, заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 06.06.2015 до показань ПО «014980», з урахуванням пільги для учасника бойових дій, ОСОБА_1 немає, переплата складає 104,33 грн. Щодо правомірності відключення від електропостачання (6-го відключення у період з 24.02.2015 по 17.06.2015. Порядок відключення електричної енергії енергопостачальником визначаються Правилами користування електричною енергію для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357. Порядок відключення електричної енергії електропостачальником визначаються пунктом 27 ПКЕЕН: «У разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про плату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключення споживача від електричної мережі. Забороняється відключення перед вихідними та святковими днями». Відповідно до п. 35 ПКЕЕН енергопостачальник має право відключення споживача у разі: «самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладів; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; несплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача». Відповідно до положень пункту ПКЕЕН 36 «Відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. У разі розгляду спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію». З матеріалів справи видно, що заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 немає. ОСОБА_1 у добровільному порядку не сплатив донарахування по акту 7 947,66 грн, визнані Жовтневим районним судом м. Харкова від 17.05.2011, в такому разі виконання рішення суду та стягнення з нього суми нарахування у сумі 7 947,66 грн повинно було виконуватися державною виконавчою службою, а відключення споживача від електропостачання при відсутності заборгованості за спожиту електричну енергію є порушенням п. 35, п. 27 ПКЕЕ та є неправомірними. У даному випадку термін відключення споживача складає 114 діб, що є порушенням п. 36 ПКЕЕН «не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію». Таким чином, відділ НКРЕКП у Харківській області вважає дії АК «Харківобленерго» щодо відключення помешкання за адресою: АДРЕСА_2 ,у період з 24.02.2015 по 17.06.2015 такими, що не відповідають вимогам Правил користування електричною енергію для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357, та укладеному договору між АК «Харківобленерго» та ОСОБА_1 . Пунктом 1 договору зазначено, що енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до відповідної потужності електроустановок споживача, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни передбачені договором. АТ «Харківобленерго» має дотримуватися «Правил користування електричною енергією для населення» та чинного законодавства України по відношенню до споживачів та не зловживати своїм монопольним (домінуючим) становищем (т.1 а.с. 210-211).

Як вбачається з листа відділу НКРЕКП у Харківській області за вих. №1139/15 від 18.12.2015, адресованого ОСОБА_1 , йомуповідомлено про наступне: листом від 06.08.2015 №682/15 відділом НКРЕКП у Харківській області вже визнано дії АК «Харківобленерго» щодо відключення від електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_2 ,у період з 24.05.2015 по 17.06.2015 такими, що не відповідають вимогам Правил користування електричною енергію для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357, та укладеному договору між АК «Харківобленерго» та ОСОБА_1 . Забезпечення виконання рішень судів перебуває в компетенції Державної виконавчої служби, що входить до структури органів юстиції України. На цей час є чинним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 про відшкодування на користь АК «Харківобленерго» завданих збитків за актом про порушення №02-24944 у сумі 7 947,66 грн. Виконавче провадження для примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 Жовтневим відділом державної виконавчої служби (ВДВС) м. Харкова відкрито 23.09.2013. Таким чином, стягнення з ОСОБА_1 суми нарахування за актом про порушення має виконуватися державною виконавчою службою. Щодо відключення від електропостачання у період з 17.16.2011 по 11.02.2013 (484 днів) та з 31.07.2013 по 11.04.2014 року (254 днів). Порядок відключення електричної енергії енергопостачальником визначається пунктом 27 Правил користування електричною енергію для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (із змінами) (далі ПКЕЕН). Відповідно до п. 35 ПКЕЕН енергопостачальник має право відключити споживача самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. У разі розгляду спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію». За результатами перевірки матеріалів справи було з`ясовано, що у період з 17.10.2011 по 11.02.2013 відключення від електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,проведено на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2011 та є правомірним. Енергопостачальник має право припинити постачання електричної енергії після прийняттям судом рішення на користь енергопостачальника (п. 53 ПКЕЕН). Термін відключення від електропостачання будинку у період з 17.10.2011 по 11.02.2013 складає 484 дні та перевищує 1 місяць, що є порушенням п. 36 ПКЕЕН «не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію». Заборгованості за спожиту електричну енергію на час відключення не було, а у період з 15.08.11 по 30.05.2012 та з 24.10.2012 по 11.04.2013 справа знаходилася у суді, таким чином відключення споживача від електропостачання більше 1 місяця на термін 484 дні у період з 17.10.2011 по 11.02.2013 є неправомірним. У період з 19.07.2013 по 23.09.2013 справа знаходилася у Харківському окружному адміністративному суді, термін відключення споживача у період з 31.07.2013 по 11.04.2014 складав 254 днів, що також перевищує 1 місяць, таким чином відключення споживача від електропостачання більше 1 місяця у період з 31.07.2013 по 11.04.2014 на термін 254 днів є неправомірним. Враховуючи викладене вище, відділ НКРЕКП у Харківській області вважає, що відключення споживача від електропостачання у разі розгляду спірних у судовому порядку на термін більше 1 місяця є порушенням енергопостачальником пункту 36 Правил користування електричною енергією для населенні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 (із змінами) (т.1 а.с. 209).

З листа відділу НКРЕКП у Харківській області за вих. №75-148ТП-21 від 11.08.2021 та за вих. №14-37/10352 від 19.08.2021 судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вимог п. 19 договору про користування електричною енергією від 13.10.2009 №1285098 та з урахуванням рішень суду, що набрали законної сили товариством розраховано та сплачено двократну вартість недовідпущеної споживачу електричної енергії за тимчасове припинення електропостачання з вини енергопостачальника за періоди: з 24.02.2015 до 17.06.2015 (114 діб) обсяг недовідпущеної споживачу електричної енергії - 212 кВт.год., вартість якої становить 77,59 грн; за 08.11.2018 (рішення Комінтернівського районного суду від 18.09.2019, справа №641/9383/18) обсяг недовідпущеної споживачу електричної енергії - 2 кВт.год., вартість якої становить 1,80 грн. Кошти сплаченні на картковий рахунок згідно розрахунку у розмірі 158,78 грн. Комісія вирішила, що враховуючи, що АТ «Харківобленерго» сплачено на користь споживача ОСОБА_1 двократну вартість недовідпущеної електричної енергії за тимчасове припинення електропостачання з вини енергопостачальника, рішення протоколу від 05.05.2021 №11 товариством виконано (т.1 а.с. 203).

На підставі викладеного, за результатами розгляду справи по суті пред`явлених позовних вимог судом першої інстанції встановлено, що мали місце неправомірні відключення енергопостачання абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у періоди:

- з 24 лютого 2015 по 17 червня 2015 - дані дії визнано неправомірними рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 у справі №641/3663/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Холодногірського районного віділення енергозбуту «Харківенергозбуту» Акціонерної компанії «Харківобленерго», Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій незаконними, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.09.2015;

- у листопаді 2018 по кінець січня 2019 - дані дії визнано неправомірним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 у справі №641/9383/18 за позовом ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, яке залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.11.2020.

Факти неправомірних дій відповідача щодо припинення електропостачання у житловий будинок, 1/4 частина якого належить позивачу, у вказані періоди встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому не потребують повторного встановлення.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що у листі №1139/15 від 18.12.2015 відділом НКРЕКП у Харківській області зазначено про те, що відключення споживача від електропостачання більше 1 місяця у період з 17.10.2011 по 11.02.2013 на термін 484 дні та з 31.07.2013 по 11.04.2014 на термін 254 днів є неправомірним.

При цьому, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2015 у справі №639/12474/14-ц, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17.12.2015 залишено без змін, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій щодо відключення електропостачання у період з 17.10.2011 по 11.02.2013 та з 31.07.2013 по 11.04.2014 неправомірними.

У рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2015 суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо відключення електропостачання за адресою позивача 17.10.2011 та 31.07.2013 не суперечать п. 53 Правил, а тому не можуть бути визнані неправомірними.

Так, з урахуванням положень до частини 4 статті 82 ЦПК України, преюдиційні обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 639/12474/14-ц, що набрало законної сили, суд першої інстанції визнав такими, що не піддаються сумніву та доказуванню при розгляді справи.

Щодо інших періодів відсутності енергопостачання за адресою проживання позивача, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не доведено неправомірність дії відповідача по відключенню енергопостачання.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц).

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок одержання чи припинення послуги або недоліку продукції, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також, згідно з абзацом другим п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Верховний Суд у постановах від 18.12.2020 у справі №686/25718/10 та від 30.12.2020 у справі №482/48/19 зазначив, що причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності, виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі №487/6970/20, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі №214/7462/20.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Рішення ЄСПЛ є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При встановленні факту моральної шкоди судом першої інстанції також враховано критерії загальнолюдських цінностей, на чому неодноразово наголошував у власних рішеннях ЄСПЛ.

Як визначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case of ABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI) моральна шкода, з огляду на її природу, не завжди може бути предметом чіткого доведення. Більш того, право на відшкодування, з урахуванням практики ЄСПЛ, повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та ЄСПЛ з України.

Факти неправомірних дій відповідача щодо відключення житла позивача від електропостачання з 24.02.2015 по 17.06.2015 та у листопаді 2018 по кінець січня 2019 встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, поза розумним сумнівом негативно вплинули на моральний стан позивача.

При визначенні розміру моральної шкоди, судом першої інстанції враховано наступне.

На підтвердження погіршення стану здоров`я позивачем надано до суду: виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1845, видану КЗОЗ Харківська обласна психіатрична лікарня №3, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі в період з 22.03.2018 по 05.04.2018; електроенцефалограмму від 23.03.2018; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1453, видану КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі в період з 05.03.2019 по 22.03.2019; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1025, видану «Госпіталем ветеранів війни «Лісова поляна», відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі в період з 11.04.2019 по 23.04.2019; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №5329, видану КНП Харківської обласної ради «Обласний госпіталь ветеранів війни», відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі у період з 19.12.2019 по 03.01.2020; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №2581, видану Українським державним медико-соціальним центром ветеранів війни, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі в період з 10.10.2020 по 03.11.2020 (т.1 а.с. 28-35).

Водночас, згідно з умовами договору на відшкодування вартості санаторно-курортної путівки шляхом безготівкового перерахування коштів санаторно-курортному закладу від 05.11.2019, укладеного між Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради (замовник), ДП «Клінічний санаторій «Роща» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (виконавець) та громадянином ОСОБА_1 (споживач), судом першої інстанції встановлено, що виконавець зобов`язується надати послуги з проживання, харчування та лікування у обсязі, зазначеному в переліку базових послуг, що входить до вартості санаторно-курортної путівки для осіб з інвалідністю, учасників бойових дій, учасників війни, які мають пільги відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацизьких переслідувань», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який затверджено наказом Міністерства соціальної політики від 24.05.2017 №868, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2017 за №743/30611, за кардіологічним профілем захворювання, а замовник зобов`язується перерахувати вартість наданих послугу порядку, за цінами та у строк, встановленими цим договором. Ціна договору становить 7 300,00 грн (т.1 а.с. 33).

Враховуючи вищевикладене, вартість лікування згідно договору сплачує замовник, тобто Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, а тому даний договір не може бути належним та допустимим доказом понесення витрат саме позивачем.

Згідно акту про надання послуг за договором №23 від 17.08.2018, надані послуги із санаторно-курортного лікування ОСОБА_1 за профілем захворювання серцево-судинної системи на суму 6 822,00 грн. Однак, даний акт не свідчить про перерахування коштів ОСОБА_1 , а тому визнано судом першої інстанції таким, що не може бути належним та допустимим доказом понесення позивачем даних витрат (т.1 а.с. 33 зворот).

З врахуванням викладеного, судом першої інстанції визнано, що позивачем не надано доказів понесення будь-яких витрат на санаторно-курортне лікування.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що витрати на санаторно-курортне лікування за своєю правовою природою є майновою шкодою та не можуть бути відшкодовані як моральна шкода, а тому витрати на стаціонарне лікування позивача у розмірі 36 500 грн, включені позивачем під час розрахунку моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

Також судом першої інстанції зазначено, що надані позивачем докази на підтвердження погіршення стану здоров`я не можуть бути прийняті судом до уваги при визначенні розміру моральної шкоди, так як не доведено причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача по відключенню енергопостачання та необхідністю проходження лікування.

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, судом першої інстанції також визнано, що позивачем безпідставно включено до розрахунку моральної шкоди витрати на оренду житла у розмірі 93 000 грн, оскільки дані витрати належними та допустимими доказами не доведено та за своєю правовою природою дані витрати є майновою шкодою та не можуть бути відшкодовані як моральна шкода.

Водночас, судом першої інстанції визнано, що внаслідок протиправних дій відповідача, які полягали у припиненні постачання електроенергії споживачу ОСОБА_1 за місцем його проживання, позивач, який є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тривалий час, в тому числі і холодну пору року, був позбавлений можливості користуватись електроенергією та електроприладами, які необхідні для приготування їжі та слугували також для опалення негазифікованого житлового будинку, що безсумнівно викликало у нього психологічний дискомфорт, пригніченість та душевні страждання, при цьому для відновлення свого права позивач був змушений звертатися до компетентних органів, змінювати організацію свого побуту, вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя, витрачати час та нести додаткові витрати на відновлення свого порушеного права.

Вказані дії відповідача, який має на ринку електропостачання монопольне (домінуюче) становище, у свою чергу, призвели до обмеження права позивача на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров`я, належних побутових умов і добробуту його самого та його сім`ї. Позивач поніс втрати немайнового характеру через моральні страждання та переживання у зв`язку із порушенням нормальних життєвих зв`язків.

Дані обставини свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з протиправними діями відповідача по відключення від енергопостачання житлового приміщення позивача, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із тривалою відсутністю електроенергії, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на те, що розмір моральної компенсації має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд першої інстанції визнав, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 70 000,00 грн та вважає, що такий розмір буде достатнім та необхідним.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 275 900,00 грн у зв`язку з відсутності світла протягом 31 місяця у належній йому частині житлового будинку із-за неправомірних дії відповідача, які полягають у припиненні постачання електроенергії споживачу ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає, що матеріалами справи достовірно встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ,(абонент ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 ) мали місце неправомірні відключення енергопостачання у період з 24.02.2015 по 17.06.2015 та з початку листопада 2018 по кінець січня 2019, що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2015 у справі №641/3663/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Холодногірського районного відділення енергозбуту «Харківенергозбуту» Акціонерної компанії «Харківобленерго», Акціонерної компанії «Харківобленерго» про визнання дій незаконними, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.09.2015, та рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.09.2019 у справі №641/9383/18 за позовом ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» про визнання дій неправомірними, яке залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.11.2020.

Тому, на підставі ст. 82 ЦПК України судом першої інстанції правильно визнано, що факти неправомірних дій відповідача, щодо припинення електропостачання в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 частина якого належить позивачу, у вказані періоди встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, та не потребують повторного встановлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що адреса місця проживання та надання послуг АТ «Харківобленерго» з електропостачання (м. Харків, вул. Сімферопільська, 43) та адреса, щодо якої встановлено факт неправомірності дій відповідача ( АДРЕСА_2 ), є різними, тому не можна стверджувати про преюдиційність фактів та обставин, встановлених рішеннями судів, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки вказані адреси фактично є ідентичними, зазначаються позивачем ОСОБА_1 для зручності і як пояснив апеляційному суду позивач, номер будинку 43/2 він зазначає на свій розсуд як свою квартиру, яка є у його власності. При цьому, згідно матеріалів справи, починаючи з моменту виникнення спору у 2009 році, сторонами у справі зазначається (у листах, зверненнях, відповідях тощо) номер будинку 43 так і 43/2 та сприймаються учасниками справи як домоволодіння, в якому частка належить позивачу ОСОБА_1 , у якому у 2009 було виявлено порушення Правил користування електричною енергією та в якому припиняється електропостачання відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції необхідно також врахувати наявність встановленої судовим рішенням заборгованості позивача за спожиту необліковану електричну енергію на відповідні дати відключення: 24.02.2015 та 08.11.2018 років, то ці доводи є безпідставними, оскільки неправомірність дій відповідача АТ «Харківобленерго» щодо відключення житлового приміщення позивача ОСОБА_1 встановлено судовими рішеннями у справах №641/3663/15 та №641/9383/18, які набрали законної сили, й обставини наявності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Харківобленерго» на підставі акту про порушення від 06.07.2009 були враховані судами при ухваленні відповідних рішень про визнання дій неправомірними.

Колегія суддів також зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача АТ «Харківобленерго» на його користь моральну шкоду у розмірі по 70 000,00 грн., суд першої інстанції правильно врахував характер і тривалість страждань позивача й істотні зміни способу його життя, характер та тривалість існування спірних правовідносин, множинність фактів відключення позивача від електропостачання, що підтверджується кількістю судових справ, що перебували на розгляді в судах.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди не відповідає принципам цивільного судочинства та засадам справедливості, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не враховано доводи позивача щодо стягнення моральної шкоди з врахуванням вартості оренди житла та курортно-санаторного лікування, та правильно визнано, що внаслідок протиправних дій відповідача, які полягали в припиненні постачання електроенергії споживачу ОСОБА_1 за місцем його проживання, позивач, який є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, тривалий час, в тому числі і холодну пору року, був позбавлений можливості користуватись електроенергією та електроприладами, які необхідні для приготування їжі та слугували також для опалення негазифікованого житлового будинку, що безсумнівно викликало у нього психологічний дискомфорт, пригніченість та душевні страждання, при цьому для відновлення свого права позивач був змушений звертатися до компетентних органів, змінювати організацію свого побуту, вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя, витрачати час та нести додаткові витрати на відновлення свого порушеного права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем не спростовано, як і не доведено підстав для його зменшення.

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов