Справа № 308/295/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Собослоя Г.Г.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участю секретаря Савинець В..Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/295/22 за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року, постановлену суддею Лемак О.В. у справі за позовомМоторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановила:

У грудні 2021 року М(Т)СБУ пред`явило до ОСОБА_2 позов про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2024 позов був залишений без розгляду з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, тому повторна неявка до суду представника позивача тягне залишення позову без розгляду.

Позивач М(Т)СБУ оскаржив ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2024 як постановлену з порушенням судом норм процесуального права. Зазначає, що позивач належним чином клопотав про розгляд справи за відсутності його представника, підтримав позовну заяву в повному обсязі, що суд першої інстанції залишив поза увагою. Діїх суду свідчать про надмірний "формалізм", внаслідок чого порушено право позивача на вирішення спору по суті за наявними матеріалами справи. Сторона просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що позов про відшкодування шкоди в порядку регресу пред`явило до ОСОБА_2 29.12.2021 року (відповідно до календарного штемпелю на поштовому конверті) (а.с. 1-3,36).

У пунктах 2 та 3 прохальної частини позовної заяви позивач зазначив:

"...2. Визначити справу малозначною на підставі п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України.

3. Розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У разі розгляду справи в порядку позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін", або ж у порядку загального позовного провадження - у відповідності дост. 43 ЦПК України, розглянути справу без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримуємо в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечуємо."... (а.с. 2 - зворотня сторінка).

Тобто, позивач цілком ясно дав суду згоду на розгляд справи без участі його представника та просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою про відкриття провадження в справі від 22.02.2022 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та за їх обов`язкової участів в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відомостей про отримання позивачем копії ухвали про відкриття провадження в справі не містяться, як і не містяться докази про належне повідомлення позивача про судові засідання 04.05.2022, 08.07.2022, 04.11.22, 20.03.2023, 05.06.2023, 09.10.2023 (а.с. 43-45, 49-50).

Позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначених на 27.11.2023 (а.с. 51) та 28.02.2024, у якому позов було залишено без розгляду (а.с. 53).

Втім із таким вирішенням процесуального питання погодитись неможливо з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (ч. 1 п. 3).

За встановлених обставин щодо руху справи суд першої інстанції мав підстави для залишення позову без розгляду лише в разі, коли б неявка представника позивача в судове засідання перешкоджала розгляду справи. При цьому, в разі наявності такої перешкоди для судового розгляду суду належало навести в ухвалі відповідну конкретну мотивацію. Тим часом, в ухвалі суду про залишення позову без розгляду відсутнє будь-яке конкретне обґрунтування стосовно того, які саме обставини перешкоджають судовому розгляду та підлягають з`ясуванню лише за участю представника позивача.

Понад те, в разі необхідності з`ясування певних обставин та усунення перешкод у судовому розгляді суд, виконуючи завдання цивільного судочинства, повинен був обговорити питання про обов`язкову явку представника до суду, про виклик його в судове засідання, про повідомлення позивача щодо обставин, які підлягають додатковій перевірці, з`ясуванню, якщо наявні в справі докази і матеріали з певних причин є недостатніми, неповними, суперечливими, тощо. Жодної з таких дій суд першої інстанції не вчинив. Зрештою, з урахуванням результату вчинених процесуальних дій суд не був позбавлений можливості обговорити питання вирішення справи на підставі наявних доказів і матеріалів.

Відтак для застосування положень ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд першої інстанції належних процесуальних підстав не мав. Наведені вище обставини виключають законність залишення позову без розгляду. Суд першої інстанції за сукупністю своїх процесуальних дій залишив позов без розгляду з істотним порушенням норм процесуального права, безпідставно, передчасно, ухилившись по суті від розгляду справи. Доводи апеляції про надмірний "формалізм" обґрунтовані.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню в справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, від імені якого діє представник ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 рокускасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 30 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: