КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-з/824/1431/2024
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2024року місто Київ
справа № 761/1718/22
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Рейнарт І.М.
розглянув у порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Ковальчук Анни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - Ковальчук Анни Сергіївни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В.О., повний текст рішення складено 22 вересня 2023 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,-
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року позов Державної іпотечної установи задоволено.

Стягнутосолідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи три відсотки річних у розмірі 28022,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 62802,19 грн.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судовий збір у розмірі 1135 грн.

Стягнутоз ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи судовий збір у розмірі 1135 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - Ковальчук А.С. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - Ковальчук А.С. задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 вересня 2023 року - скасовано та ухвалено нове.

Провадження по справі в частині позовних вимог за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат за період з 07 липня 2018 року по 29 вересня 2019 року закрито.

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи три відсотки річних у розмірі 28022,59 грн. та інфляційні втрати у розмірі 34385,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи витрати по сплаті судового збору у розмірі по 779,86 грн. з кожного.

Стягнуто з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 1065,42 грн.

10 вересня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - Ковальчук А.С. подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 17500 грн., що складається із витрат на правову допомогу адвоката у суді першої інстанції та 13500 грн. - у суді апеляційної інстанції.

В обгрунтування заяви посилалась на те, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 було повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи, становить 17500 грн., що складається із витрат на правову допомогу адвоката.

Вказувала, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 було повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 13500 грн., що складається із витрат на професійну правничу допомогу.

18 вересня 2024 року та 26 вересня 2024 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просив відмовити в задоволенні вказаної заяви.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки, постанову Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року винесено у порядку письмового провадження, а відтак заява про ухвалення додаткового рішення підлягає розгляду у порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи заяв, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2022 року відповідачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано відзив на позовну заяву, в якому остання вказувала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи, становить 17500 грн., що складається із витрат на правову допомогу адвоката. Докази їх понесення будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Проте, стороною відповідача доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції надано не було.

До заяви про ухвалення додаткового рішення, яка була подана до суду апеляційної інстанції, стороною відповідача було долучено: копію договору №1-11202221 про надання правової допомоги від 21 листопада 2022 року, який укладено мід адвокатом Ковальчук А.С. та ОСОБА_1 ; додаток №1 до Договору №1-11202221 про надання правової допомоги від 21 листопада 2022 року; рахунок від 09 вересня 2024 року.

Згідно акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 09 вересня 2024 року адвокат Ковальчук А.С. надала ОСОБА_1 правову допомогу.

Врахочуючи, що стороною відповідача доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції надано не було, то вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції задоволенню не підлягає.

З огляду на ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову Державної іпотечної установи, стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесенні в суді апеляційної інстанції, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4224,15 грн.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заявупредставника відповідача ОСОБА_1 - Ковальчук Анни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з Державної іпотечної установи, місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 34, на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції у розмірі 4224,15 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: