УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 176/245/23

провадження № 61-11871ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, заінтересована особа - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О. А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 71818576 на підставі пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», скасувати відповідну постанову про зупинення вчинення виконавчих дій;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа про стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат») на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 120 000 грн

в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відшкодування моральної шкоди

у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входить до переліку виключень, зазначених

в пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону

України «Про виконавче провадження», та не належить до заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку

з трудовими відносинами.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Повалій О. В., задоволено частково. Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області

від 24 травня 2024 року змінено в частині правового обґрунтування відмови

у задоволенні скарги. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно виснував, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входить до переліку виключень, зазначених у пункті 1-4

розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», та не відноситься до заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, тому скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню. Крім того, зауважив, що оскаржувана постанова державного виконавця від 22 березня

2024 року у виконавчому провадженні № 71818576 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 176/245/23

від 2 травня 2023 рокуна підставі пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» не порушує конституційну вимогу щодо обов`язковості судових рішень, оскільки не припиняє взагалі виконання рішення суду, і лише призупиняє його виконання на строк, встановлений законом, а посилання в апеляційній скарзі на висновок Верховного Суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження

№ 61-14640сво18) є безпідставними, оскільки вказаний висновок зроблено

у справі при застосуванні іншого закону та з приводу інших правовідносин.

Водночас апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції помилково не вказав

в оскаржуваній ухвалі від 24 травня 2024 року залучену до участі у справі і належним чином повідомлену про час і місце судового засідання заінтересовану особу - боржника ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», що є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови

у задоволенні скарги.

22 серпня 2024 року адвокат Повалій О. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно застосував висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 1 лютого 2023 року

у справі № 165/1292/21 (провадження № 61-7048св22), оскільки він стосується виключно тлумачення положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13 квітня 2017 року, та не застосував при цьому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), де Верховний Суд, серед іншого, зазначив, що під виплатою слід розуміти не тільки форми оплати праці у вигляді заробітної плати та інших видів трудових виплат, а й інші трудові виплати, віднесені до обов`язку роботодавця.

Також представник заявника зазначає в касаційній скарзі про відсутність висновку Верховного Суду щодо тлумачення переліку виключень, визначених в пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2, 3 частини першої статті 389ЦПК України, в касаційній скарзі вказується обґрунтування того,

в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження представник заявника визначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», та порушення норм процесуального права, а саме положень частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 Закону від 2 червня 2016 року Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону

України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень

у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» від 7 лютого 2024 року

розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року доповнено пунктом 1-4 такого змісту: «Установити, що до 1 січня 2025 року: зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржником є ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку

з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування); підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/або майно ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Верховний Суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Верховного Суду

від 1 лютого 2023 року у справі № 165/1292/21 (провадження № 61-7048св22), у якій він зазначив, що «виокремлюючи виплати, виконавчі провадження щодо яких не підлягають зупиненню, законодавець конкретизував їх перелік, та виділив серед іншого: виплату заробітної плати; вихідної допомоги; інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами; відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, при цьому не відніс до вказаного переліку відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом. Що стосується поняття інших виплат (компенсацій), то відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, хоч і випливає з трудових правовідносин, однак не охоплюється поняттям компенсації в розумінні норм трудового законодавства, в тому числі статей 72,

83 та норм глави VІІІ «Гарантії та компенсації» КЗпП України, про що правильно вказав апеляційний суд. За іншого тлумачення статті 1 Закону України

«Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» виокремлення в цій правовій нормі серед інших виплат, виконавчі провадження щодо яких не підлягають зупиненню, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, не мало б правового сенсу (за умови, що відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, охоплюється, як вважає заявник, іншими виплатами (компенсаціями), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами). Оскаржувана постанова державного виконавця не порушує конституційну вимогу щодо обов`язковості судових рішень, оскільки не припиняє взагалі виконання рішення суду, а лише призупиняє його виконання на строк, встановлений законом».

Отже, суди попередніх інстанцій, встановивши, що відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я не входять до переліку виключень, зазначених

у пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України

«Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, дійшли правильного висновку про необгрунтованість скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, та відмову в її задоволенні.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що виконавчий лист пред`явлений до виконання до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» від 7 лютого 2024 року, оскільки положення цього закону, який набрав чинності 8 березня 2024 року, не містять особливостей його застосування, зокрема, стосовно виконавчих документів, пред`явлених до виконання до набрання ним чинності.

Безпідставними є також доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо тлумачення переліку виключень, визначених в пункті 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, і це є підставою для касаційного оскарження саме рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанов суду апеляційної інстанції, а не ухвал суду після їх перегляду в апеляційному порядку, для яких, відповідно до пунктів 2, 3 частини першої, частини другою статті 389 ЦПК України, визначені інші підстави касаційного оскарження, а саме неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Посилання представника заявника в касаційній скарзі на те, що зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 176/245/23

від 2 травня 2023 року значною мірою порушує право ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, факт завдання якої встановлено судом, позбавляє його одного з основних джерел доходу після втрати ним значного відсотка працездатності, і те, що він знову змушений доводити своє право на продовження отримання виплат за завдану непоправну шкоду його здоров`ю, не є підставою

для задоволення скарги, оскільки обов`язковою передумовою для задоволення скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень

є встановлення неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби (частина друга статті 451 ЦПК України). У цій справі суди встановили, що державний виконавець діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга адвоката Повалій О. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня

2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року

є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваних судових рішення.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого

1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня

2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального права й підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна,

на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня

2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2024 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, заінтересована особа - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська