Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1115/24

26 вересня 2024 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Чорній К.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 житлового будинку та 1/2 земельної ділянки.

На обґрунтування заявлених вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 27 листопада 2004 року. За час перебування в шлюбі у них народилося троє дітей. Перебуваючи в шлюбі вони спільно придбали домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0047, загальною площею 0,0657 га., що надана для будівництва та обслуговування цього жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оденак на даний час вони з чоловіком не можуть дійти згоди щодо правового статусу цього майна, а тому просила у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0047, загальною площею 0,0657 га.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідач у підготовчому судовому засідання заявлений позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Суд, заслухавши позицію представника позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд має право ухвалити рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідач погодився з вимогами позивачки, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову за встановлених обставин немає, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 27 листопада 2004 року у Іваниківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №23. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на " ОСОБА_5 ».

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 23 вересня 2008 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , форма власності - приватна, розмір частки 1/1.

Також на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним номером 6618, який посвідчений 20 вересня 2008 року ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Богородчанського РНО, ОСОБА_2 оформлений Державний акт на право власності на земельну ділянку від 14 листопада 2012 року за №04185 (серія ЯМ №596739).

До складу будинковолодіння АДРЕСА_1 входять: житловий будинок, загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 44.6 кв.м., літня кухня, загальною площею 18,7 кв.м., вбиральня, загальною площею 1,0 кв.м., сарай, загальною площею 11, 3 кв.м., сарай, загальною площею 18,3 кв.м., сарай, загальною площею 9,6 кв.м., сарай, загальною площею 16,9 кв.м., криниця, огорожа, загальною площею 15,0 кв.м. Майно придбане у період перебування сторін у шлюбі.

За таких обставин суд вважає, що за позивачкою та відповідачем в порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати право власності по 1/2 частці за кожним на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Крім того, відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) окрема земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Вказана позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/9580/16-ц від 21 березня 2018 року.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_3 набуває право власності на 1/2 частку жилого будинку, розміщеного на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 , то за нею слід визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 пропорційно розміру її частки у спільній власності на вказаний будинок під час його поділу.

На підставі викладеного, ст. 60, 61, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 368, 372, 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 4, 12, 58, 76, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину домоволодіння (реєстраційний номер майна 20017024 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), яке складається з : житлового будинку літера «А», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 44.6 кв.м., літньої кухні літера «Б», загальною площею 18,7 кв.м., вбиральні літера «В», загальною площею 1,0 кв.м., сараю літера «Г», загальною площею 11, 3 кв.м., сараю літера «Д», загальною площею 18,3 кв.м., сараю літера «Е», загальною площею 9,6 кв.м., сараю літера «Є», загальною площею 16,9 кв.м., №1 Криниці, №2 огорожі, загальною площею 15,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0047, загальною площею 0,0657 га., що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 .

За відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з : житлового будинку літера «А», загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 44.6 кв.м., літньої кухні літера «Б», загальною площею 18,7 кв.м., вбиральні літера «В», загальною площею 1,0 кв.м., сараю літера «Г», загальною площею 11, 3 кв.м., сараю літера «Д», загальною площею 18,3 кв.м., сараю літера «Е», загальною площею 9,6 кв.м., сараю літера «Є», загальною площею 16,9 кв.м., №1 Криниці, №2 огорожі, загальною площею 15,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0047, загальною площею 0,0657 га., що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено сторонами до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-тиденний строк з часу його проголошення.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2024 року.

Суддя Л.М. Битківський