Справа № 703/4641/24
2/703/1505/24
УХВАЛА

про повернення позову

04 жовтня 2024 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Смілянського нотаріального округу Терещенко Марини Євгеніївни, приватного нотаріуса Смілянського нотаріального округу Таран Галини Володимирівни про визнання дій нотаріусів незаконними, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до приватного нотаріуса Смілянського нотаріального округу Терещенко М.Є. та приватного нотаріуса Смілянського нотаріального округу Таран Г.В. про визнання дій нотаріусів незаконними.

Ухвалою судді від 13 вересня 2024 року дана позовна заява була залишена без руху та позивачу було надано термін для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали, оскільки заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством України.

Суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання.

30 вересня 2024 року до суду надійшов лист ОСОБА_1 , у якому вона на виконання ухвали суду від 13 вересня 2024 року конкретизувала, за її твердженням, позовні вимоги та виклала уточнені позовні вимоги наступного змісту:

«Позовні вимоги до приватних нотаріусів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Нотаріальні правочини складені приватним нотаріусом Терещенко Мариною Євгенівною з порушенням Законів України, посадової інструкції порядку нотаріального діловодства визнати незаконними, припинити їх дію та дію спадкових документів, що складені на підставі цих правочинів, а саме:

Свідоцтво про право на спадщину за законом АЕК №684464 від 18.09.2009р. на ім`я ОСОБА_4 .

Заповіт ВЕК 145445 від 25.03.2007р. на ім`я ОСОБА_5 .

(рос) Свидетельства о праве личной собственности від 15.08.1978р.

Свідоцтва про право на спадщину за законом №2849 від 15.11.2009р. на ім`я ОСОБА_5 .

Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_6 .

Заподіяну мені моральну шкоду заявлену мною 1500 000 гривень стягнути з ОСОБА_2 на мою користь 750 000 гривень.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді в сумі 983 грн. стягнути з ОСОБА_2 . Всього стягнути 750983грн.

Визнання незаконними свідоцтв і свидетельств, заповіту, припинення їх дії відновлять становище мого права власності на будинок АДРЕСА_1 порушення в результаті не професійних дій нотаріуса Терещенко М.Є. та існувало на підставі Угоди від 01 листопада 1934р. між моїм дідом ОСОБА_7 та Смілянською міськрадою.

Нотаріальні документи виготовлені приватним нотаріусом Смілянського нотаріального округу Таран Галиною Володимирівною , а саме:

- Свідоцтво про право на спадщину за законом на моє дошлюбне прізвище ОСОБА_8 Спадкова справа №432 р. 3815 складена на підставі сумнівних документів та архівних записів визнати незаконним припинити його дію, та поновити моє право на спадщину. Для цього потрібно зняти наклейку з р. 3815, розділ Зміст нотаріальної дії.

- Договір купівлі-продажу неприватизованого майна на ім`я ОСОБА_9 р.869 від 07.06.2018р. без належно оформлених документів про право власності продавщиці ОСОБА_6 визнати незаконним. Для цього потрібно витребувати оригінал р.869 в нотаріуса ОСОБА_3

Заподіяну моральну шкоду заявлену в сумі 1500 000 грн. стягнути з ОСОБА_3 на мою користь 750 000 грн.

Судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді в сумі 983 грн. стягнути з ОСОБА_3 на мою користь.

Всього стягнути з приватного нотаріуса Таран Галини Володимирівни на мою користь 750 983 гривні.

Визнати незаконним свідоцтво про право на спадщину за законом на моє ім`я, договору купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_9 відновлять становище мого права власності на будинок АДРЕСА_1 , яке існувало до порушення моїх майнових прав нотаріусом ОСОБА_3 та виникло на підставі Угоди від 01 листопада 1934 року на ім`я мого діда ОСОБА_7 .

Термін виконання вимог суду я не пропустила.»

Ознайомившись з листом, поданим ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

За змістом ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу позивача, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам, встановленим ст. 177 цього Кодексу.

Норми статті 175 ЦПК України чітко та імперативно визначають вимоги щодо форми і змісту позовної заяви.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Позов це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Позов як складне явище має декілька елементів, до яких відносяться: предмет, підстава та зміст. Предмет позову це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов. Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Значення елементів позову полягає у тому, що за ними визначаються межі судового розгляду, адже суд відповідно до ст. 13 ЦПК розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог.

Однак при дослідженні позовної заяви встановлено, що позивачем ОСОБА_1 зазначені правила та вимоги не було дотримано, у зв`язку з чим позовна заява позбавлена логічного змісту та є незрозумілою.

Суд наголошує, що у позовній заяві повинні міститися не лише викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені позовні вимоги до кожного з відповідачів.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовних вимог також залежить і позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, для реалізації якого має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Тому позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо дотримання процесуального порядку форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Зміст позовних вимог, викладений у прохальній частині позовної заяви, повинен бути чітким, однозначним та не викликати можливості подвійного тлумачення.

Водночас, з поданого позивачем листа не вбачається, що нею усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Так, викладена у цьому листі прохальна частина не містить конкретних вимог до кожного з відповідачів та з неї незрозуміло, які саме їх дії позивач просить визнати незаконними.

За своїм змістом направлений до суду лист фактично містить конкретизацію підстав для звернення до суду з наведеним позовом, однак так і не містить позовних вимог до кожного з відповідачів з урахуванням наведених судом обґрунтувань, окрім як уточнення вимог щодо розміру заявленої до стягнення моральної шкоди. Ці обставини унеможливлюють здійснення судом розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, позивач була належним чином та у передбаченому законом порядку поінформована про обов`язок усунути недоліки позовної заяви шляхом приведення її змісту у відповідність до вимог ст.175 , 177 ЦПК України, однак не подала до суду позовну заяву, яка б відповідала цим вимогам, і таким чином, не вичерпала наявних засобів захисту свого права, а тому її право на звернення до суду за захистом не можна вважати порушеним.

Даний висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним в постановах Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі №705/3875/17 та від 22.05.2019 року у справі №705/5060/18.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно положень ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Частина 7 ст.185 ЦПК України передбачає, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За наведених обставин, приходжу до висновку, що оскільки недоліки позовної заяви у встановлений судом строк позивачем не усунуто, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Смілянського нотаріального округу Терещенко Марини Євгеніївни, приватного нотаріуса Смілянського нотаріального округу Таран Галини Володимирівни про визнання дій нотаріусів незаконними- вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Ю.В. Крива