Справа № 308/6665/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Бедьо В.І., в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що він звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації. Запитувалась публічна інформація про наявність на території Тячівського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації.

Постановою восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №260/8083/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було вирішено задовольнити частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 року у справі №260/8083/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 13.10.2021. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області розглянути запит від 13.10.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Тячівського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Позивач зазначає, що вказаними протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого виникло погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди обґрунтовує тим, що завдана шкода спричинила йому негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність.

З врахуванням наведеного просив стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі 260/8083/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, то право ОСОБА_1 на публічну інформацію було відновлено за рішенням апеляційного адміністративного суду шляхом зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію. Щодо обргунтування позовних вимог, то зазначає, що зниження та нестійкість настрою, нервозність та дратівливість та інше відносяться до психоемоційного стану людини та пов`язується виключно з її темпераментом та притаманними рисами її характеру, але у випадку тимчасово виниклого розладу позивач повинен довести у відповідності до статті 81 ЦПК України, що такий розлад у нього виник та пов`язаний виключно з неправомірними діями органу державної влади, проте таких доказів суду не надано. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною та безумовною підставою для стягнення моральної шкоди. При цьому визнання судом протиправною бездіяльності відповідача стосується виключно меж застосування - законодавства про надання публічної інформації, у той час як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Крім того, з інформації отриманої на веб-порталі «Судова влада України», що є загальнодоступною, вбачається, що ОСОБА_1 протягом останніх років неодноразово звертався до різних судів України, подавши численну кількість позовних заяв про стягнення моральної шкоди із органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Такі дії позивача, зокрема щодо подання позовних заяв аналогічного змісту до різних судів України про відшкодування моральної шкоди очевидно вказують, що метою таких звернень є не захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, а штучне створення передумов для стягнення моральної шкоди як спосіб отримання матеріальної вигоди, що є несумісним із завданням цивільного судочинства, принципом добросовісності використання процесуальних прав та здійснення процесуальних обов`язків.

Також вказує, що відповідь на запит про надання публічної інформації органом позивачу була надана, однак, як встановлено рішенням суду від 25.07.2022 року у справі 260/8083/21, відсутні докази надіслання такої відповіді на запит позивача, тобто оформлена не належним чином, що само по собі не є підставою для стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що постановою восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №260/8083/21. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 було вирішено задовольнити частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 року у справі №260/8083/21 скасовано та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 13.10.2021. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області розглянути запит від 13.10.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Тячівського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування та їх посадовими особами визначені ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, також були сформульовані ВС у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли за собою вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди.

При цьому слід виходити з позиції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам (ст.3, 19 Конституції) та завжди викликає в людини негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Оскільки, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо не надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 , то позивачем доведено наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності, необхідних для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права з метою отримання публічної інформації, зокрема, звертатися до суду, а також з огляду на подані позивачем докази, достатнім для компенсації спричинених моральних страждань буде відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн.

Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, з`ясовуючи вказані обставини справи та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем доведено заявлені позовні вимоги.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 26 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: