УХВАЛА

25 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 757/48977/21

провадження № 61-16969св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додатково рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року замінено первісного відповідача на ОСОБА_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року,у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року залишено без змін.

У червні 2024 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвокат Джуса І. С. про ухвалення додаткового рішення,

у якій заявник просить вирішити питання розподілу судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та поштових витрат

у розмірі 90 грн.

До заяви долучено договір про надання правової допомоги від 20 грудня

2021 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Джусом І. С., доручення на виконання умов договору, акт про надання правової допомоги

від 05 червня 2024 року, опис виконаних робіт, за змістом якого адвокатом отримано доступ до матеріалів справи, здійснено аналіз касаційної скарги та подано відзив на касаційну скаргу, вартість робіт визначена у розмірі

10 000 грн, та квитанції щодо направлення засобами поштового зв`язку відзиву на касаційну скаргу позивачу та Верховному Суду на загальну суму 90 грн.

У липні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко А. М. подав до Верховного Суду клопотання щодо залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки відповідачем до ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення не було подано заяви про розподіл судових витрат. Також вказує на те, що визначений розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, значенням справи для сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи сторін щодо ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою, другою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі

№ 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові

від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У розглядуваній справі під час її касаційного перегляду ОСОБА_2 та його представник не надали доказів на підтвердження судових витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та поштових витрат, як і не зазначили про надання таких доказів у порядку та строки, визначені нормами процесуального закону.

Оскільки відповідач та його представник вчасно не подали вказані докази та під час касаційного перегляду не вказали про намір подати такі докази після ухвалення касаційним судом судового рішення, тому відповідно до положень статті 141 ЦПК України відсутні підстави для їх стягнення.

Наведені заявником доводи щодо дотримання строку на подачу таких доказів суперечать вимогам статті 141 ЦПК України, за змістом якої докази понесення судових витрат, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а не з моменту вручення постанови Верховного Суду учаснику справи.

Щодо поштових витрат, то колегія суддів, враховуючи положення статті 134 ЦПК України, не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 не навів попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та не заявив про необхідність розподілу відповідних витрат до прийняття постанови за результатом розгляду касаційної скарги.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника

ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі № 757/48977/21.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович