КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/8410/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/113/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Свириденко Анатолія Михайловича, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння, та скасування записів про реєстрацію нерухомого майна,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Дубас Т.В.,-

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом.

Позивач просила:визнати недійсною довіреність, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. від 20 травня 2020 року за реєстровим № 125 з моменту її вчинення; визнати недійсною довіреність, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. від 20 травня 2020 року за реєстровим № 124 з моменту її вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. від 20 травня 2020 року за реєстровим № 125 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. від 27 травня 2020 року за реєстровим № 3609 з моменту його вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. від 20 травня 2020 року за реєстровим № 124, та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. від 27 травня 2020 року за реєстровим № 3611 з моменту його вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. від 04 червня 2020 року за реєстровим № 4016 з моменту його вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. від 04 червня 2020 року за реєстровим № 4018 з моменту його вчинення; визнати недійсним договір іпотек, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. від 04 червня 2020 року за реєстровим № 4029, з моменту його вчинення; витребувати від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 належний їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року за реєстровим № 292, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 належну їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року за реєстровим № 293, земельну ділянку, загальною площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); скасувати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записи про право власності за ОСОБА_3 , за ОСОБА_4 , записи про державну реєстрацію іпотеки за № 36762580 від 04 червня 2020 року та запис про державну реєстрацію обтяжень № 36762655 від 04 червня 2020 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224); скасувати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записи про право власності за ОСОБА_3 , за ОСОБА_4 , запис про державну реєстрацію іпотеки № 36762753 від 04 червня 2020 року, та запис про державну реєстрацію обтяжень № 36762808 від 04 червня 2020 року, на земельну ділянку, загальною площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224).

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, загальною площею 116,9 кв. м, житловою площею 79,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, загальною площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

З реєстру речових прав ОСОБА_1 випадково стало відомо, що будинок та земельна ділянка вибули з володіння без її відома, на підставі правочинів, яких вона ніколи не вчиняла.

Позивач вважала, що спірне майно вибуло з її володіння поза її волею шляхом підроблення документів та незаконного втручання в державний реєстр власності на нерухоме майно, з якого незаконно виключили записи про її права власності на це майно.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року позов задоволено частково.

Витребувано від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 належний їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року за реєстровим № 292 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 належну їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року за реєстровим № 293 земельну ділянку, площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок та земельна ділянка вибули з володіння ОСОБА_1 не з її волі, шляхом відчуження на підставі договорів купівлі-продажу, укладених особою, яка не була уповноважена на це власником. На підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України спірне майно підлягає витребуванню на користь позивача з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування запису про реєстрацію за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також записів про державну реєстрацію іпотеки та реєстрацію обтяжень на вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку, оскільки судове рішення про витребування майна на користь позивача є підставою до внесення до державного реєстру запису про право власності ОСОБА_1 на належні їй житловий будинок та земельну ділянку.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 належали: житловий будинок з господарськими та побутовими будинками та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,9 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 22 листопада 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 292; земельна ділянка загальною площею 0,0223 га, кадастровий номер :03:007:5447, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22 листопада 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 293.

14 травня 2020 року від імені ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. за реєстровим № 118 посвідчена довіреність ОСОБА_2 , на підставі якої остання уповноважувалася, зокрема, на поновлення документів на належні ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку.

20 травня 2020 року від імені ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Свириденком А.М. посвідчені довіреності за реєстровим № 124 та № 125 ОСОБА_2 , на підставі якої остання уповноважувалася, зокрема, на продаж належних ОСОБА_1 земельної ділянки та житлового будинку.

27 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладені договори купівлі-продажу вказаного житлового будинку та земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. за реєстровим № 3609 та № 3611.

04 червня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. за реєстровим № 4016 та № 4018.

04 червня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір іпотеки спірного житлового будинку та спірної земельної ділянки, що підтверджується правочином, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. за реєстровим № 4029.

Вказаним договором іпотеки забезпечено виконання зобов`язання до 04 червня 2023 року за договором позики, укладеним 04 червня 2020 року в простій письмові формі між ОСОБА_4 (боржник) та ОСОБА_5 (іпотекодержатель) на суму 267 500 грн 00 коп.

08 липня 2020 року до ЄРДР за № 0005414 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Позивач вказувала, що довіреностей на ім`я ОСОБА_2 щодо поновлення документів на житловий будинок та земельну ділянку, а також на продаж цієї нерухомості не підписувала, документів про її права власності на нерухомість ніколи не втрачала. А, відтак, правочини вчинені поза її волею та є недійсними з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Незаконним відчуженням майна грубо порушено право власності ОСОБА_1 на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, відповідно до вищенаведених вимог закону,державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача» (Постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 752/11866/16-ц).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги щодо витребування земельної ділянки та житлового будинку виходив з того, що позивач не могла скласти довіреність 20 травня 2020 року, оскільки перебувала за місцем свого фактичного проживання та реєстрації - м. Нова Каховка Херсонської обл., що підтверджується довідкою лікаря-стоматолога, довідкою від 02 липня 2020 року закладу дошкільної освіти ясла-садок комбінованого типу №4 «Журавлик» про присутність в травні 2020 року ОСОБА_1 на робочому місці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; квитанцією від 20 травня 2020 року терміналу самообслуговування Приватбанку, встановленого в АДРЕСА_4 , в якому позивачем саме 20 травня 2020 року здійснювалася оплата послуг за домашній інтернет, енерго- та газопостачання.

В свою чергу, сторона відповідачів надала Консультативний висновок № 93 Київського міського психоневрологічного диспансеру № 3, згідно якого позивач 20 травня 2020 року перебувала у м. Києві та проходила медичний огляд лікарем-психіатром.

Крім цього, наданий позивачем висновок від 15 січня 2021 року № 06/21 за результами проведення почеркознавчої експертизи, складений експертом Фраймович Людмилою Володимирівною, яка не мала права здійснювати таку діяльність, оскільки на час його складення висновку була позбавлена свідоцтва на здійснення такого роду експертиз.

Інші експертизи під час розгляду справи не проводились. ОСОБА_1 та її представник ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не заявляли клопотань про проведення судової почеркознавчої експертизи, в той час коли тягар доказування у справі лежить на позивачеві.

На позивача покладається обов`язок довести обставини про те, що майно вибуло з володіння не з її волі. Про вказані обставини позивач повинен надати докази, при цьому, відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень. Тягар доказування позивача існує завжди.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

У Постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13 зазначено, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову.

Колегія суддів оцінює критично докази, надані позивачем та її представником, оскільки вони не спростовують безпосередню участь позивача у нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії.

За умови існування в матеріалах справи довідки стоматолога та довідки психіатра, які взаємовиключають одна одну, лише судова почеркознавча експертиза могла встановити обставини, на які посилається позивач на обґрунтування своїх позовних вимог.

Натомість таких клопотань позивач та її представник суду не заявив.

З огляду на це, підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку з їх недоведеністю.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 15 765 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Свириденко Анатолія Михайловича, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння, та скасування записів про реєстрацію нерухомого майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15 765 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 26 січня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко