Справа №1309/9120/12 Головуючий у 1 інстанції:Бориславський Ю.Л.
Провадження №22-ц/811/674/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні: заявника ОСОБА_1 , представниці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлішевської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2024 року в складі судді Бориславського Ю.Л. у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та посадової особи Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та посадової особи Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 19 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги на дії/бездіяльність державних виконавців ЗМУ МЮ щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішень Верховного Суду від 08.03.2023 року у справі № 1309/9120/12 про контакт батька з дитиною та зобов`язання вчинити необхідні дії задоволити повністю.

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що 07 лютого 2024 року звернувся до Залізничний районний суд м. Львова зі скаргою в якій просив визнати бездіяльність державних виконавців ЗМУ МЮ в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року та зобов?язати державного виконавця Бабин Ю.В., або іншу посадову особу, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження, так як всі дії державних виконавців в рішенні №1309/9120/12 протягом 10 років по суті зводяться до повідомлень про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із батьком. Однак, до вище вказаного процесу з лютого 2017 року не залучається Орган опіки та піклування, з огляду на потребу цільової підтримки дитини, яка проявляє ознаки «відчуження до одного з батьків». Суд першої інстанції прийшов до висновків, що бездіяльність державних виконавців відсутня, а вимоги ОСОБА_1 є необґрунтовані. Зазначає, що участь Органу опіки та піклування не є передбачена рішенням суду; залучення таких працівників до роботи у вихідні дні суперечить нормам трудового законодавства України, тому доводи ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця щодо залучення органу опіки і піклування; спеціаліста в області дитячої психології є необґрунтованими. Ні перший заступник начальника ЗМУ МЮ ОСОБА_2 , ні інша особа не наділені необхідним обсягом повноважень щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження щодо розробки стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком в межах виконання постанови Верховного Суду від 08.03. 2023 року щодо судового контролю за виконанням судового рішення у справі №1309/9120/12. Бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р. у розробці комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком - задоволенню не підлягає, оскільки постановою Верховного Суду від 08.03.2023 року у справі №1309/9120/12 зобов?язано ЗМУ МЮ вжити такі заходи. Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції правильно встановив, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова №1309/9120/12 від 20.02.2013 року зобов?язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно витягу з протоколу №17. За рекомендацією органу опіки та піклування був встановлений графік побачень доньки з батьком. Не погоджується з тим, що в оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що кожна середа і п`ятниця для органу опіки та піклування вихідні дні. Звертає увагу на те, що ЗМУ МЮ не здійснює контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ ВДВС управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження щодо виконання рішення №1309/9120/12 про контакт батька з донькою. Так, жодна резолютивна частина рішення №1309/9120/12 жодного разу не була виконана: - в межах даного виконавчого провадження № 70201785 від 03.11.2022 року, в якому оскаржується бездіяльність Шевченківського ВДВС у м. Львові; - в межах виконавчого провадження №69927645 від 26.09.2022 року, а також виконавчого провадження №68567607 від 08.02.2022 року, що попередньо оскаржувались ОСОБА_1 в Личаківському ВДВС у м. Львові; - межах виконавчого провадження №64347922 від 02.02.2021 року, що оскаржувались в Сихівському ВДВС у м. Львові; - у виконавчому провадженні №52991158 від 28.11.2016 року, що оскаржувались в Личаківському ВДВС у м. Львові, а з 27.03.2019 року дане виконавче провадження №52991158 перебувало на виконанні в Шевченківському ВДВС у м. Львові; - в межах виконавчого провадження №51209761 від 24.05.2016 року та у виконавчому провадженні №44540760 від 29.08.2014 року, що оскаржувались в Личаківському ВДВС у м. Львові. Суд безпідставно дійшов висновку, що державні виконавці не могли не виконати вимоги рішень Верховного Суду від 08.03.2023 року в порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення №1309/9120/12, а також вчинили всі необхідні дії, які передбачені законодавством про виконавче провадження. Вважає, що суд не звернув увагу на певну системність дій державних виконавців ЗМУ МЮ, що триває 10 років та рішення Верховного Суду від 08.03.2023 року щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення про контакт дитини з батьком, які зазначають, що державний виконавець на час звернення заявника до суду із скаргою не вжив достатніх заходів щодо активної співпраці з представниками органу опіки та піклування, залучення їх до роботи з дитиною та тим із батьків, яким дитина проживає, з метою налагодження стосунків та усунення ознак відчуження одного з батьків. Встановлення судом самого факту непромірної бездіяльності державного виконавця є не достатнім заходом здійснення судового контролю за виконанням судового рішення. Зазначає, що оскаржувана ухвала містить лише посилання на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, проте за змістом вона немотивована і необґрунтована та суперечать принципам розумності, виваженості і справедливості, не сприяє підтримці батьківства і дитинства.

В судове засідання окрім завника ОСОБА_1 та представниці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлішевської В.В. рета учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Чергове клопотання, яке надійшло від Шевченківського ВДВС у м.Львові про відкладення розгляду справи колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на вимоги закону щодо стислих строків розгляду справ такої категорії; те, що аналогічні клопотання, як державним виконавцем, так і керівником вказаного відділу виконавчої служби заявлені неодноразово; зважаючи на те, що позиція по суті розгляду скарги вказаною особою викладалася письмово та така наявна у письмових заявах, поясненнях та запереченні на скаргу у суді першої інстанції, а також зважаючи на тривале перебування справи на розгляді у судах обох інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника на підтримання апеляційної скарги, представниці заінетерсвованої особи в зеперчення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів скарги, заперечення, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 129-1 Конституції України, 1, 5, 13, 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 451 ЦПК України, та відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013 року зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно витягу з протоколу №17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.09.2012 року, а саме: щотижнево з 18.00 год. п`ятниці 21.00 год. суботи за місцем проживання батька; щотижнево з 18.00 год. до 21.00 год. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком. На виконання даного рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №1309/9120/12 06.04.2016 року видано виконавчий лист, 03.11.2022 року державним виконавцем Мельником Ю.Р. відкрито виконавче провадження №70201785. 01.12.2022 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельник Ю.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1309/9120/12 від 06.04.2016 року винесено постанову про залучення представників Органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій. Дана постанова скерована стягувачу ОСОБА_1 , боржнику ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР. Крім цього, 16.02.2023 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1309/9120/12 від 06.04.2016 року винесено постанову про залучення представників Органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій. Дана постанова скерована стягувачу ОСОБА_1 , боржнику ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР. Згідно відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 27.02.2023 року залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, а отже в даному випадку залучення представників органу опіки та піклування суперечитиме нормам трудового законодавства України. Як вбачається із відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 16.05.2023 року на вимогу державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Мельника Ю. від 05.05.2023 року №1.4-13462-33, у резолютивній частині рішення суду не передбачено, що при зустрічах з дитиною необхідна участь представника Личаківської районної адміністрації ЛМР, як органу опіки та піклування, крім цього залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, а отже, в даному випадку, залучення представників органу опіки та піклування суперечитиме нормам трудового законодавства України. 30.05.2023 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1309/9120/12 від 06.04.2016 року винесено постанову про залучення представників Органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій. Дана постанова скерована стягувачу ОСОБА_1 , боржнику ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР. Із змісту відповіді КНП ЛОР «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАДИТ» від 07.06.2023 року №505 на вимогу державного виконавця в межах виконавчого провадження АСВП №70201785 з примусового виконання листа №1309/9120/12, вбачається, що заклад охорони здоров`я здійснює лікувально-діагностичну діяльність згідно з пакетами медичних гарантій на підставі договорів, укладених із НСЗ України, які не передбачають можливості участі працівників у примусовому виконанні вищевказаного рішення суду. Згідно відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 13.06.2023 року, Орган опіки та піклування покликається на те, що у резолютивній частині рішення суду не передбачено, що при зустрічах з дитиною необхідна участь представника Личаківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, а також на те, що залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, а отже в даному випадку залучення представників органу опіки та піклування суперечитиме нормам трудового законодавства України. Скаржник скерував державному виконавцю заяву про відкладення проведення виконавчих дій, призначених на 02.02.2024 р., яку ОСОБА_1 обґрунтував тим, що згідно зі статтею 32 Закону №1404-УШ, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. 09.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконавчих дій за заявою стягувача та скеровано сторонам до відома. З долученої до матеріалів подання інформації про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 21.11.2022 року виконавче провадження №70201785 - за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_3 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн. та постанову про накладення штрафу від 28.11.2022 року виконавче провадження №70201785 - за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_3 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. Як вказав державний виконавець, 13.12.2022 року скеровано подання (повідомлення) про внесення даних до ЄРДР стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України та 30.05.2023 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Тому, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельником Ю.Р. у межах виконавчого провадження №70201785 вживалися визначені Законом України «Про виконавче провадження» дії у межах його повноважень, а тому доводи скаржника про бездіяльність державного виконавця щодо залучення органу опіки і піклування, спеціаліста в області дитячої психології є необґрунтованими. Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р. у розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком така задоволенню не підлягає, оскільки постановою Верховного Суду від 08.03.2023 року (провадження №61-4339 св 22/ зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вжити такі заходи, вимоги до якого не ставив у своїй скарзі заявник. Щодо вимог ОСОБА_1 визнати бездіяльність Першого заступника начальника ЗМУ МЮ, представника Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабини Ю.В. щодо контрою за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження, що в рішенні №1309/9120/12 та в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року та зобов`язати Першого заступника начальника ЗМУ МЮ, представника Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабину Ю.В., або іншу посадову особу, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження, що в рішенні №1309/9120/12, суд приходить до переконання, що така не може бути задоволена, оскільки скаржником не надано суду будь-яких доказів того, що Перший заступник начальника ЗМУ МЮ, представник Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабина Ю.В. є залучена до виконавчого провадження №70201785, наділена відповідним обсягом повноважень щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження, що в рішенні №1309/9120/12 та в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року. Також суд роз`яснив скаржнику, що вимога про звернення уваги на недооцінку спроможності державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р. щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду, так як присутність представників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконавчих дій щодо відновлення контакту дитини з батьком, навряд чи може сприяти належному виконанню рішення №1309/9120/12, не є вимогою у скарзі у розумінні ст.447 ЦПК України та не може бути предметом судового розгляду у межах поданої скарги. Таким чином скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини які суд вважав встановленими, не доведені, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в особі Першого заступника начальника ЗМУ МЮ, представника Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_2 , державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р., заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, боржниця ОСОБА_3 , на бездіяльність державного виконавця та посадової особи Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції, у якій з врахуванням уточнення вимог скарги, просив:

- визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р. в межах виконавчого провадження №70201785 щодо залучення органу опіки і піклування; спеціаліста в області дитячої психології, розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком;

- визнати бездіяльність Першого заступника начальника ЗМУ МЮ, представника Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабини Ю.В. щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження, що визначені у рішенні №1309/9120/12 та в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року;

- звернути увагу на недооцінку спроможності державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р. щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду, так як присутність представників ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові під час виконавчих дій щодо відновлення контакту дитини з батьком, - навряд чи може сприяти належному виконанню рішення №1309/9120/12;

- зобов?язати Першого заступника начальника ЗМУ МЮ, представника Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабину Ю.В., або іншу посадову особу, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження, що визначені у рішенні №1309/9120/12.

В обґрунтування вимог скарги посилався на те, що на контролі виконавця ЗМУ МЮ, представника представника Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабини Ю.В. перебуває виконавче провадження №70201785 від 03.11.2022 року, згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі №1309/9120/12 від 20.02.2013 року щодо побачень ОСОБА_1 (батько) та усунення перешкод у контакті з донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька), що перебуває на виконанні державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельника Ю.Р.; треті особи: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР; ОСОБА_3 (мати). 07.10.2021 року ОСОБА_1 отримав рішення ЄСПЛ «Вихованок проти України» (Заява №12962/19) про порушення ст.8 Конвенції щодо контакту батька з донькою в межах рішення №1309/9120/12, в якому зазначено: «під час здійснення людини під час здійснення виконавчого провадження втручання державних виконавців по суті зводилося лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником. Ніщо не свідчить про те, що під час виконавчого провадження органи державної влади коли-небудь розглядали механізми добровільного виконання рішення, наприклад, шляхом розробки комплексної стратегії виконання, у тому числі цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків. Залишається незрозумілим, наскільки до процесу могли бути залучені органи опіки та піклування, та чи могли бути використані які-небудь засоби врегулювання сімейних конфліктів. Суд повторює, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів. Крім того, такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв?язків дитини із сім?єю за винятком випадків, коли подібне може зашкодити її здоров`ю та розвитку... ». 08 березня 2023 року Верховний Суд у справі №1309/9120/12 в порядку статті 262 ЦПК України постановив звернути увагу Кабінету Міністрів України на необхідність удосконалення нормативно-правових актів з метою усунення наведених у цій ухвалі недоліків на стадії примусового виконання судових рішень про контакт одного з батьків з дитиною, забезпечення реального виконання рішень судів у справах щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми та усунення перешкод у цьому, у тому числі цільової підтримки дітей, які проявляють ознаки відчуження одного з батьків. Також зобов?язати ЗМУ МЮ розробити комплексну стратегію примусового виконання рішення суду у справі №7309/9120/12 про контакт дитини з батьком. Зазначає, що згідно правових норм держава здійснює захист прав дітей, у тому числі через діяльність служб у справах дітей, які безпосередньо забезпечують реалізацію державної політики з питань захисту прав дітей. Вказує, що на підставі правових норм законодавець поклав на Першого заступника начальника ЗМУ МЮ, представника Уповноваженого у справах ЄСПЛ Бабину Ю.В. обов`язок здійснення контролю за дотриманням підпорядкованим підрозділом Управління вимог законодавства про виконавче провадження в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року в рішенні №1309/9120/12. Водночас вказані норми не встановлюють жодних обов?язкових, конкретно визначених, чітких термінів здійснення начальником державної виконавчої служби контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень на предмет їх відповідності вимогам закону, однак, навряд чи такий термін може бути рівним 10 (десять) років повідомлень про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із батьком. Тим не менш, коли мова йде про виконання рішення про контакт дитини з батьком, в якому час має критичне значення. Наголошує на тому, що перевірка виконавчого провадження як форма контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, в обов?язковому порядку проводиться у випадку надходження скарги стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника) або в разі виявлення відповідних порушень керівником вищого органу державної виконавчої служби, що навряд чи не могло не мати місце після ухвалення ЄСПЛ рішення «Вихованок проти України» (Заява №12962/19) про порушення ст. 8 Конвенції щодо контакту батька з донькою та ухвалення Верховним Судом рішень від 08.03.2023 року у справі №1309/9120/12. Водночас чинне законодавство не визначає критерії чи ознаки, наявність яких вказувала б на обхідність недоцільності проведення державним виконавцем, як керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня, належної перевірки виконавчих дій, які проведені державним виконавцем, в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року, яке оскаржується, щодо виконання рішення у справі №1309/9120/12. Зазначає, що в межах виконавчого провадження № 70201785 не здійснюється належний захист прав та інтересів дитини, оскільки Орган опіки та піклування не залучається, потреба розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 про контакт дитини з батьком державним виконавцем не розглядається, а й надалі повідомляється про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися з батьком. Вказує на те, що Орган опіки та піклування з лютого 2017 року на виконавчі дії не з`являється, а відтак державні виконавці обмежуються лише винесенням постанов «про неуспішні спроби». Скаржником подана заява №4 від 12.06.2023 року «про залучення спеціаліста в області дитячої психології» в межах виконавчого провадження №70201785 з огляду на відчуження одного з батьків, однак остання залишена без уваги державного виконавця. Зауважує, що 16.06.2023 року до виконавчих дій залучені представники ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, що навряд чи могло забезпечити здійснення виконавчих дій та покращити контакти батька з донькою. Звертає увагу на те, що всі виконавчі дії, які (з 2014 року) зводяться до повідомлення про неуспішні спроби, державні виконавці пояснюють відсутністю спеціальних знань в такого роду сфері відносин, що зрозуміло. Однак, вбачається, що державний виконавець не зацікавлений у вчиненні належних дій щодо залучення фахівців, які володіють спеціальними знаннями в такого роду сферах відносин, в межах даного виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року. Тобто, пересічна особа не може не розуміти, що ОСОБА_1 (батько), який на протязі 10 років гостро переживає відсутність правової підтримки з боку публічної влади щодо забезпечення відновлення його порушених сімейних прав на контакт з донькою, що з плином часу призводить до того, що ОСОБА_3 (мати), яка не виконує рішення, отримує перевагу, однак державні виконавці ЗМУ МЮ в цьому розумінні не зацікавлені вже 10 років, що не може не вказувати на ймовірність «інших» зацікавлень в ході виконання рішення №1309/9120/12. Відтак, перебуваючи під об?єктивним впливом матері, з плином часу, дитина поступово втрачає емоційний зв`язок до батька. Відтак, всі виконавчі дії, в межах виконавчого провадження №70201785 від 03.11.2022 року, зводяться лише до образ доньки на батька, що нібито він ухиляється від батьківських обов`язків, а також обвинувачень доньки, що виконання батьківських обов`язків скаржником являють собою «психологічне насилля» над нею. Заявник зазначає, що проведення виконавчих дій без попереднього вжиття необхідних заходів, а саме залучення Органу опіки та піклування та спеціаліста в області дитячої психології і без розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком є передчасні і потребують відкладення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

Частинами першою та третьою вказаної статті визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228 Міністерство Юстиції є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Основними завданнями Міністерства юстиції України є: забезпечення формування та реалізація державної правової політики; забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень; забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Обов`язки Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції визначенні Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України затвердженим наказом Міністерства юстиції України 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/19497.

Пунктом 6 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджених наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 передбачено, що при виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.

Постановою Верховного суду від 08 березня 2023 року в справі №1309/9120/12 встановлено, що ураховуючи тривалість невиконання рішення суду щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею, а також небажання дитини спілкуватись із батьком, державний виконавець на час звернення заявника до суду із скаргою не вжив достатніх заходів щодо активної співпраці з представниками органу опіки та піклування, залучення їх до роботи з дитиною та тим із батьків, з яким дитина проживає, з метою налагодження стосунків та усунення ознак відчуження одного з батьків. Отже, державним виконавцем не виконані обов`язки з виконання судового рішення та не вжиті всі можливі й необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень для належного виконання судового рішення. Враховуючи встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважала, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні скарги. Встановлення судом самого лише факту непромірної бездіяльності державного виконавця не є достатнім заходом здійснення судового контролю за виконанням судового рішення. Суди при розгляді скарги встановили, а учасники виконавчого провадження не заперечували, що для проведення виконавчих дій з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, органи державної влади (в тому числі і Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції) не ініціювали механізми заохочення співпраці батьків, а також не вжили заходів щодо розробки комплексної стратегії виконання судового рішення, у тому числі з метою цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків. Оскільки для проведення виконавчих дій з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача та виконання рішення суду про контакт батька з дитиною Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції активно не долучалось, доречних програм чи інших релевантних заходів не вживало, вимоги заявника в частині зобов`язання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання судового рішення у справі №1309/9120/12 про контакт дитини з батьком, є обґрунтованими та підлягали задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013 року зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно витягу з протоколу №17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.09.2012 року, а саме: щотижнево з 18.00 год. п`ятниці 21.00 год. суботи за місцем проживання батька; щотижнево з 18.00 год. до 21.00 год. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком.

Також, рішенням ЄСПЛ від 7.10.2021 року «Вихованок проти України» (Заява №12962/19) встановлено порушення державою ст. 8 Конвенції щодо контакту батька з донькою в межах рішення №1309/9120/12. У рішенні зазначено, що «під час здійснення виконавчого провадження втручання державних виконавців по суті зводилося лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником. Ніщо не свідчить про те, що під час виконавчого провадження органи державної влади коли-небудь розглядали механізми добровільного виконання рішення, наприклад, шляхом розробки комплексної стратегії виконання, у тому числі цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків. Залишається незрозумілим, наскільки до процесу могли бути залучені органи опіки та піклування, та чи могли бути використані які-небудь засоби врегулювання сімейних конфліктів. Суд повторює, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів. Крім того, такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв?язків дитини із сім?єю за винятком випадків, коли подібне може зашкодити її здоров`ю та розвитку...».

На виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06.04.2016 року у справі №1309/9120/12 видано виконавчий лист, 03.11.2022 року державним виконавцем Мельником Ю.Р. відкрито виконавче провадження №70201785.

Дійсно, як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем вчинялися формальні дії для виконання рішення суду. Однак слід вважати, що такі по своїй суті жодним чином не відрізняються від дій, які вживалися при виконанні рішення суду і до цього, про що йшлося в рішенні ЄСПЛ.

Так, 01.12.2022 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельник Ю.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1309/9120/12 від 06.04.2016 року винесено постанову про залучення представників Органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій.

Дана постанова скерована стягувачу ОСОБА_1 , боржнику ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР.

Крім цього, 16.02.2023 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 1309/9120/12 від 06.04.2016 року винесено постанову про залучення представників Органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій.

Дана постанова скерована стягувачу ОСОБА_1 , боржнику ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР.

Згідно відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 27.02.2023 року залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, а отже в даному випадку залучення представників органу опіки та піклування суперечитиме нормам трудового законодавства України.

Постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №1309/9120/12 зобов?язано ЗМУ МЮ вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 про контакт дитини з батьком.

Окремою ухвалою Верховний Суд від 08 березня 2023 року у справі №1309/9120/12 ухвалив звернути увагу Кабінету Міністрів України на необхідність удосконалення нормативно-правових актів з метою усунення наведених у цій ухвалі недоліків на стадії примусового виконання судових рішень про контакт одного з батьків з дитиною, забезпечення реального виконання рішень судів у справах щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми та усунення перешкод у цьому, у тому числі цільової підтримки дітей, які проявляють ознаки відчуження одного з батьків.

Як вбачається із відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 16.05.2023 року на вимогу державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Мельника Ю. від 05.05.2023 року №1.4-13462-33, у резолютивній частині рішення суду не передбачено, що при зустрічах з дитиною необхідна участь представника Личаківської районної адміністрації ЛМР, як органу опіки та піклування, крім цього залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, а отже, в даному випадку, залучення представників органу опіки та піклування суперечитиме нормам трудового законодавства України.

30.05.2023 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мельником Ю.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа №1309/9120/12 від 06.04.2016 року винесено постанову про залучення представників Органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій.

Дана постанова скерована стягувачу ОСОБА_1 , боржнику ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР.

Із змісту відповіді КНП ЛОР «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАДИТ» від 07.06.2023 року №505 на вимогу державного виконавця в межах виконавчого провадження АСВП №70201785 з примусового виконання листа №1309/9120/12, вбачається, що заклад охорони здоров`я здійснює лікувально-діагностичну діяльність згідно з пакетами медичних гарантій на підставі договорів, укладених із НСЗ України, які не передбачають можливості участі працівників у примусовому виконанні вищевказаного рішення суду.

Згідно відповіді Личаківської районної адміністрації ЛМР від 13.06.2023 року, Орган опіки та піклування покликається на те, що у резолютивній частині рішення суду не передбачено, що при зустрічах з дитиною необхідна участь представника Личаківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, а також на те, що залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, а отже в даному випадку залучення представників органу опіки та піклування суперечитиме нормам трудового законодавства України.

Скаржник скерував державному виконавцю заяву про відкладення проведення виконавчих дій, призначених на 02.02.2024 р., яку ОСОБА_1 обґрунтував тим, що згідно зі статтею 32 Закону №1404-УШ, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

09.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконавчих дій за заявою стягувача та скеровано сторонам до відома.

З долученої до матеріалів подання інформації про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 21.11.2022 року виконавче провадження №70201785 за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_3 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн та постанову про накладення штрафу від 28.11.2022 року виконавче провадження №70201785 - за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_3 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Як вказав державний виконавець, 13.12.2022 року скеровано подання (повідомлення) про внесення даних до ЄРДР стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України та 30.05.2023 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Як встановлено у ряді судових рішень, що стосується виконання згаданого рішення суду від 20.02.2013 року, держава здійснює захист прав дітей, у тому числі через діяльність служб у справах дітей, які безпосередньо забезпечують реалізацію державної політики з питань захисту прав дітей.

Враховуючи тривалість невиконання рішення суду щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею, а також ряд рішень національних судів та Європейського суду з прав людини де вказані конкретні заходи, які слід та можливо вжити при виконанні рішення суду, слід вважати, що згадані формальні дії державного виконавця та відсутність контролю за виконанням згаданого рішення суду про побачення батька з дитиною Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, без врахування рекомендацій та вказівок, що містяться у згаданих рішеннях Європейського суду з прав людини та Верховного суду, зокрема, в частині відсутності активної співпраці з представниками органу опіки та піклування, залучення їх до роботи з дитиною та тим із батьків, з яким дитина проживає, з метою налагодження стосунків та усунення ознак відчуження одного з батьків; відсутність дієвих заходів щодо залучення дитячого психолога; відсутність розробленої комплексної стратегії щодо примусового виконання рішення суду, тощо слід вважати протиправною бездіяльністю, як самого державного виконавця, так і Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі відповідних посадових осіб, до повноважень яких відноситься здійснення контролю та виконанням рішення суду, роз`яснення практики ЄСПЛ, тощо.

Так, державним виконавцем не виконані обов`язки з виконання судового рішення та не вжиті всі можливі й необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень для належного виконання судового рішення та вказані в рішеннях ЄСПЛ та національних судів.

Встановлено, що для проведення виконавчих дій з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, органи державної влади (в тому числі і Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції) не ініціювали механізми заохочення співпраці батьків, а також не вжили заходів щодо розробки комплексної стратегії виконання судового рішення, у тому числі з метою цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Окрім цього, встановлення судом самого лише факту непромірної бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи не є достатнім заходом здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Невжиття усіх визначених законодавством заходів щодо виконання судового рішення, формальний підхід до такого виконання не сприяє дотриманню прав та законних інтересів дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є визначальними у цій справі та ОСОБА_1 як стягувача у вказаному виконавчому провадженні.

Більше того, наявні значні проміжки в часі при вчиненні виконавчих дій; формальний підхід при виконанні рішення суду; бездіяльність державного виконавця та посадових осіб ЗМУ МЮ; не виконання рішення суду понад 10 років та зокрема, і ухвалення ЄСПЛ рішення «Вихованок проти України» про порушення ст. 8 Конвенції щодо контакту батька з донькою, свідчать про необхідність вжиття якнайшвидше активних, комплексних дій щодо виконання рішення суду.

Таким чином ні державний виконавець, ані посадові особи ЗМУ МЮ дієвих заходів для виконання рішення не вжили.

Оскільки вказані посадові особи не вживали всіх дієвих заходів (в тому числі і заходів контролю) щодо виконання рішення суду, зокрема, і тих, про які вказано у скарзі, в межах виконання рішення суду у ВП №70201785, вимоги заявника є частково обґрунтованими підлягали до часткового задоволення та помилково були відхилені судом першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, ухвалу ж суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Слід визнати бездіяльність державного виконавця щодо вжиття дієвих заходів із залучення органу опіки і піклування, спеціаліста у сфері дитячої психології, розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком в межах виконання рішення суду у ВП №70201785 та виконання судового рішення в межах ВП №70201785 у розумні строки в цілому та зобов`язати державного виконавця усунути вказані порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах ВП №70201785 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету інтересам неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати бездіяльність першої заступниці начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), представниці Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_2 щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12 та в межах ВП №70201785 та зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) в особі першої заступниці ОСОБА_2 та інших посадових осіб, до повноважень яких належить вчинення відповідних дій, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконання покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12.

В задоволенні вимог скарги про звернення уваги на недооцінку спроможності державного виконавця слід відмовити, оскільки слід вважати, що задоволення такої вимоги жодним чином не впливатиме на належне виконання рішення суду.

Тому, у задоволенні решти вимог скарги слід відмовити.

Окремо, що стосується долученої до матеріалів справи Комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 без дати складення такої, що підписана Начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то слід вказати, що такий документ вчинений не уповноваженою особою без залучення заінтересованих та компетентних осіб (Постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року в справі №1309/9120/12 було зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вжити заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі №1309/9120/12 про контакт дитини з батьком)така не є комплексною, оскільки до розробки такої ніхто із необхідних до участі осіб не залучався та така у матеріалах виконавчого провадження відсутня, тобто до такого не долучалась. Відповідно такий доказ не слід вважати належним, допустимим, достатнім та достовірним.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Юрія Романовича щодо вжиття дієвих заходів із залучення органу опіки і піклування, спеціаліста у сфері дитячої психології, розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду про контакт дитини з батьком в межах виконання рішення суду у ВП № 70201785 та виконання судового рішення в межах ВП № 70201785 у розумні строки вцілому та зобов`язати державного виконавця Мельника Юрія Романовича усунути вказані порушення шляхом якнайшвидшого виконання рішення суду в межах ВП № 70201785 із забезпеченням прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження та із наданням пріоритету інтересам неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати бездіяльність першої заступниці начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), представниці Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_2 щодо контролю за виконанням покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі № 1309/9120/12 та в межах ВП № 70201785.

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) в особі першої заступниці ОСОБА_2 та інших посадових осіб, до повноважень яких належить вчинення відповідних дій, вчинити всі необхідні дії для належного контролю за виконання покладених на підпорядкований підрозділ Управління завдань та вимог законодавства про виконавче провадження при виконанні рішення суду у справі №1309/9120/12.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра