Справа № 740/337/24
Провадження № 2/740/493/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

представника позивача - адвоката Сергієнка А.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у січні 2024 року звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 121 200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.

Позов аргументує тим, що слідчим відділом Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000771 від 13.06.2023 за фактом ДТП, яка мала місце у м. Ніжині по вул. Шевченка поблизу парку ім. Т.Г. Шевченка за участі автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням перебуваючого у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 та автомобілем марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої ОСОБА_1 та пасажир автомобіля малолітня ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. При цьому, позивачу та його дочці під час ДТП були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, забою м`яких тканин тім`яної ділянки голови, забою шийного відділу хребта, а автомобілю спричинено механічні пошкодження.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 27.10.2023 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. На підставі ст. 62 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі замінено на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.

Позивач вважає, що він та його дочка, в інтересах якої він діє, мають право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діяннями відповідача, тому просив з відповідача стягнути кошти в сумі 121 200 грн., які позивач витратив на придбання та розмитнення автомобіля, який фактично знищений внаслідок ДТП.

Крім того, протиправними діями ОСОБА_2 було заподіяно моральної шкоди позивачу та його дочці, яку він оцінює у 100 000 грн., так як під час ДТП вони перенесли значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху ОСОБА_1 за життя та здоров`я його дитини. Спричинена моральна шкода виразилась також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з фактичним знищенням автомобіля.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Автомобіль «Фольксаген пасат», р.н. НОМЕР_4 , на якому він 13.06.2023 вчинив ДТП, є забезпеченим колісним транспортним засобом. Відповідно до договору цивільно-правової відповідальності серії АТ № 4108764 від 12.04.2023 АТ СГ «ТАС». Страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 93 995,70 грн. за пошкоджений КТЗ. Позивач скористався правом звернення до страховика про відшкодування матеріальної шкоди, а отже вимога про стягнення матеріальної шкоди із відповідача є безпідставною.

Вимогу про відшкодування моральної шкоди відповідач вважає недоведеною та необґрунтованою доказами. Так, у постанові про визнання особи потерпілою від 04.08.2023, винесеної старшим слідчим СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ЧабалоюМ.П., зазначено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 63 від 21.07.2023 у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не виявлено, як і не виявлено їх у ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 64 від 24.07.2023. На цій підставі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , було відмовлено у визнанні їх потерпілою стороною в кримінальному провадженні. У вироку Ніжинського міськрайонного суду від 27.10.2023 також не встановлено отримання тілесних ушкоджень позивачем та його дочкою.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 вказав, що лише 01.04.2024 він отримав листа від страховика про виплату йому суми страхового відшкодування у розмірі 93 995,70 гривнів. Проте оскільки сума збитків фактично складає 121 200 грн., адже таку суму витрачено на придбання автомобіля, який в результаті ДТП не придатний до відновлення, тому з відповідача підлягає стягненню недоотримана сума у розмірі 27 204,30 грн. Також позивач не погоджується із твердженнями відповідача про безпідставність стягнення моральної шкоди, оскільки факт вчинення ОСОБА_2 ДТП у стані алкогольного сп`яніння доведено матеріалами кримінального провадження, а у висновках судово-медичної експертизи, на які вказує відповідач у відзиві безпосередньо зазначено ушкодження, заподіяні позивачу та його дочці внаслідок ДТП.

Ухвалою судді 14.03.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду 06.05.2024 до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС»

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Сергієнко А.М. позовні вимоги підтримав щодо стягнення моральної шкоди. Щодо матеріальної шкоди, після дослідження документів про виплачене позивачу страхове відшкодування, просив стягнути 45 939,30 грн, що становить вартість пошкодженого автомобіля позивача після ДТП. Пояснив, що залишки автомобіля після ДТП фактично є брухтом, перебувають у розпорядженні позивача, ним відчужені не були.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві просив провести розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини і дійшов наступного висновку.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.10.2023 у справі № 740/5089/23, провадження № 1-кп/740/375/23, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Цим вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби Збройних Сил України, обіймаючи посаду водія-слюсаря інженерно ремонтної майстерні пересувного ремонтного цеху інженерної техніки бази зберігання та відновлення інженерної техніки та майна військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог ст.ст. 6,11,49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14,16 Закону України «Про дорожній рух», п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4, 18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху», 13 червня 2023 року близько 20 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рухаючись дорогою з одностороннім рухом по вул. Шевченка у м. Ніжині Чернігівської області в напрямку перехрестя з вул. Синяківська до перехрестя з вул. Батюка з швидкістю близько 80 км/год., перевищуючи дозволену у населених пунктах швидкість, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу буд. АДРЕСА_1 , позначеного дорожнім знаком, визначеним пунктом 5.35.1 Правил «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» передбаченою п. 34.1 Правил, перед яким зупинився автомобіль марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на якому перебувала малолітній пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не застосував своєчасно гальмування для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала по позначеному нерегульованому пішохідному переходу проїзну частину дороги з ліва на право відносно руху автомобіля (а.с.5-10).

Автомобіль «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить на праві приватної власності позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (а.с. 71 зворот).

Автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент настання ДТП був забезпечений відповідно до полісу № АТ 4108764 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.04.2023 у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн (а.с. 73).

25.07.2023 позивач звернувся до ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 75).

Як вбачається зі звіту № 11-D/15/99 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного відповідно до замовлення АТ «СГ «ТАС», вартість матеріального збитку, без урахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику автомобіля «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження станом на 13.06.2023 складає 139 825 грн. При цьому, враховано, що досліджуваний КТЗ відновленню не підлягає, тому вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП. Калькуляція вартості відновлювального ремонту не складалась через неможливість відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника (а.с. 56-59).

Відповідно до звіту № 91-R/12/83 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки складає 45939,30 грн. (а.с. 61-63).

На підставі страхового акта № 00300/01/924 від 04.01.2024 АТ «СГ «ТАС» провело 08.01.2024 страхове відшкодування ОСОБА_10 у сумі 93 885,70 грн., що згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 04.01.2024 складає різницю між дійсною вартістю майна (139 825 грн.) та вартістю майна у пошкодженому стані (45 939,30 грн.) (а.с.74, 78).

ОСОБА_1 , заявивши у позовній заяві вимоги до ОСОБА_2 про стягнення 121 200 грн матеріальної шкоди, не визначив за своїм позовом співвідповідачем АТ «СГ «ТАС», хоча розмір виплаченого йому даним страховиком страхового відшкодування менший за ліміт відповідальності, а відтак за позовними вимогами про стягнення матеріальної шкоди в межах суми, що становить різницю між лімітом відповідальності (160 000,00 грн) і виплаченим страховим відшкодуванням (93 885,70 грн) - 66 114,30 грн, належним відповідачем є АТ «СГ «ТАС»оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 14-176 цс 18.

ОСОБА_11 є належним відповідачем за позовними вимоги про стягнення матеріальної шкоди в решті заявленої до стягнення суми - 55 085,70 грн (121 200,00 грн - 66 114,30 грн).

При цьому, у судовому засіданні 02.10.2024 представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на підставі норм статті 1194 ЦК України вартість пошкодженого автомобіля позивача після ДТП - 45 939,30 грн, щоу межах різниці між лімітом відповідальності і виплаченим страховим відшкодуванням, тобто в межах, за якими належним відповідачем є АТ «СГ «ТАС».

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ІV) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається зі звіту № 11-D/15/99 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, проведеного відповідно до замовлення АТ «СГ «ТАС», вартість матеріального збитку, без урахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику автомобіля «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження станом на 13.06.2023 складає 139 825 грн. При цьому, враховано, що досліджуваний КТЗ відновленню не підлягає, тому вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП. Калькуляція вартості відновлювального ремонту не складалась через неможливість відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника (а.с. 56-59).

Відповідно до звіту № 91-R/12/83 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки складає 45939,30 грн. (а.с. 61-63).

На підставі страхового акта № 00300/01/924 від 04.01.2024 АТ «СГ «ТАС» провело 08.01.2024 страхове відшкодування ОСОБА_10 у сумі 93 885,70 грн., що згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 04.01.2024 складає різницю між дійсною вартістю майна (139 825 грн.) та вартістю майна у пошкодженому стані (45 939,30 грн.) (а.с.74, 78).

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Таким чином, виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV, автомобіль позивача є технічно знищеним, оскільки згідно звіту № 11-D/15/99 від 19.07.2023 про визначення вартості матеріального збитку, спеціалістом зроблено висновок, що автомобіль «Renault Laguna» відновленню не підлягає, тому вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП. Калькуляція вартості відновлювального ремонту не складалась через неможливість відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування збитків у розмірі 121 200 грн., в обгрунтування якого зазначено, що таку суму коштів позивач витратив на придбання та розмитнення автомобіля, який фактично знищений внаслідок ДТП. Для доведення позовних вимог додав копії митних та інших документів на польській мові про придбання автомобіля і копію вироку суду. У судовому засіданні 02.10.2024 представник позивача, після надходження і дослідження матеріалів страхової справи, просив стягнути з відповідача 45939,30 грн., що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням (93 885,70 грн.) та реальними збитками (139 825 грн - вартістю пошкодженого автомобіля до ДТП).

Розмір збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля (позивачу), є таким, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП, оскільки відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника неможливо.

Позивачем не надано доказів того, що він як власник пошкодженого транспортного засобу погодився на визнання його фізично знищеним. Навпаки, наданий АТ «СГ «ТАС» розрахунок розміру страхового відшкодування свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. Виплачений страховою компанією розмір страхового відшкодування позивач не оскаржував, а відтак з ним погодився. У справі відсутні відомості про спосіб розпорядження позивачем залишками автомобіля. Згідно пояснень, наданих представником позивача у судовому засіданні залишки автомобіля не реалізовані і знаходяться у розпорядженні позивача.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який ґрунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, АТ «СГ «ТАС» виплатило йому страхове відшкодування в розмірі, яким ним не оскаржений, визначеному на підставі вищенаведених положень статей 30, 36 Закону № 1961-ІV, тобто у повному обсязі відшкодувало заподіяну майнову шкоду в межах ліміту відповідальності, тому відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення матеріальної шкоди з винної у ДТП особи ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди також з цих підстав слід відмовити.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивач обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди у 100 000 грн. тим, що під час ДТП він та його дочка перенесли значний фізичний біль, пережили емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху ОСОБА_1 за здоров`я і життя його дитини. Крім того, спричинена моральна шкода виражається у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з фактичним знищенням його автомобіля.

Використання транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вказував Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року справа № 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

При визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Суд, не сумніваючись у наявності перенесених ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яка відбулася з вини відповідача, моральних страждань, що полягали в переживанні негативних емоцій внаслідок пошкодження автомобіля, страху за життя та здоров`я дитини, тим не менш вважає розмір відшкодування цієї шкоди у 100 000 грн. завищеним. Судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та завданої позивачу моральної шкоди, при цьому суд ураховує глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна, ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості доходить висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн., що буде достатньою та справедливою мірою сатисфакції порушених прав ОСОБА_1 .

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково - на 9,05 % (20 000 : 221 200 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 202 грн. 90 коп. ( 2212 х 9,05 :100).

Керуючись ст.ст. 12, 81,141, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 202 (двісті дві) грн. 90 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.10.2024.

Суддя І.М. Карпусь