Справа № 185/3839/19
Провадження № 6/185/546/24
16 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., приватного виконавця Дашка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашка Ігоря Валерійовича про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні приватний виконавець підтримав подання посилаючись на доводи викладені в поданні.
Боржник, заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду подання.
Стягувач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду подання.
Вислухав приватного виконавця, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Відповідно до ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Згідно з приписами ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
У відповідності до положень ч. ч. 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній сумісній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності.
Відповідно до матеріалів справи встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашка І.В. відкрито виконавче провадження ВП № 72721165 з виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 19 січня 2023 року у справі № 185/3839/19, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, зустрічному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 853 000, грн., відсотки за користування позикою у розмірі 74 760, 38 грн., інфляційні збитки у розмірі 330 452, 20 грн.
Постановою приватного виконавця Дашка І.В. від 07.09.2023 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 . Постановою від 08.09.2023 року накладено арешт на грошові кошти боржника.
Зазначену земельну ділянку передано на реалізацію за стартовою ціною 127 200,00 грн.
За результатами електронних торгів земельна ділянка на даний час не реалізована у зв`язку з відсутністю учасників.
05.03.2024 року на адресу боржника було направлено виклик приватного виконавця, однак боржник не з`явився. (а.с. 21)
Як зазначив в судовому засіданні приватний виконавець Дашко І.В., на даний час за виконавчим провадженням залишається не стягнутою сума в розмірі 1 378 573, 57 грн.
Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02 вересня 2011 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладення шлюбу « ОСОБА_6 » отримала прізвище « ОСОБА_5 ». (а.с. 24, 25)
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Таким чином, вищевказане нерухоме майно було придбано ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 . ОСОБА_2 чи іншими учасниками справи не було доведено, що зазначене нерухоме майно є їх особистою власністю, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Також судом враховується правова позиція Верховний Суду, викладена у постанові від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17, в якій зазначено, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження і визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.
Боржник у добровільному порядку рішення суду не виконує, при примусовому виконанні судового рішення, майно яке виявлене у боржника та грошові кошти не покривають суми зобов`язань згідно виконавчого документу, іншого майна належного боржнику на праві приватної власності не виявлено. Наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на боржника.
Судом враховано, що згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону «Про виконавче провадження» передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.
Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.
Керуючись ст.10, 260, 443 ЦПК України, суд
Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Дашка Ігоря Валерійовича про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. Г. Юдіна