Справа № 729/1079/24
2/729/381/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.09.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 146096-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідач отримав від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 10 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, визначеному договором. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало відповідачці грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , котрий позичальник указав в особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 09.06.2024 року виникла заборгованість у розмірі 23 179 грн. 19 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 13179 грн. 19 коп. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача.

26.07.2024 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що дійсно між відповідачем та позивачем 19.09.2020 року було укладено Договір про надання кредиту №146096-КС-001, що позивачем не оспорюється. Також зазначає, що враховуючи те, що відповідач є військовослужбовцем, вважає, що на момент подання позовної заяви до суду позивач не повинен був нараховувати йому відсотки за кредитним договором, оскільки відповідач призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Отже, з самого початку періоду виконання умов кредитного договору від 19.09.2020 та на момент подання позовної заяви до суду, вважає, що на відповідача поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати відсотків за користування кредитом, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з нього на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» нарахованих процентів в сумі 13179,19 грн. Разом з тим, відповідач розуміє, що він не звільнений від обов`язку повернути тіло кредиту в сумі 10 000 грн., а тому позовні вимоги просять задовольнити частково.

29.07.2024 представник позивача подав відповідь на відзив. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечує щодо укладення кредитного договору з позивачем; отримання кредитних коштів за кредитним договором; наявність заборгованості за кредитним договором.

Щодо норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає, що кредитний договір між позивачем та відповідачем був укладений 19.09.2020, відповідно до п. 1 Кредитного договору термін дії договору до 09.01.2021. Відповідно до доданої стороною відповідача до відзиву на позовну заяву довідки, відповідач перебуває на військовій службі з 14.05.2024 по теперішній час.

Відповідно до вищевикладеного, проценти за кредитним договором були нараховані до того моменту, коли відповідач набув статус військовослужбовця, а тому вони підлягають стягненню та ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підлягає застосуванню у цій справі.

Щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначають наступне. Доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором та їх розміру, вказують на те, що згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.166347 % за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Відповідно до п. 3 Кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись. Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом та процентами.

Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту.

Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за Кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі.

При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Зазначає, що всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розстрочення виконання рішення суду в якому просять розстрочити щомісячними платежами суму боргу у розмірі 23 179 по 1931 грн. 60 коп. на дванадцять місяців.

Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.09.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 146096-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачеві грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Договором визначено строк кредиту 16 тижнів; фіксована процентна ставка в день 1,16634700%; загальний розмір наданого кредиту 10 000,00 грн; термін дії договору до 09.01.2021 року; орієнтована загальна вартість наданого кредиту 18 800 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 425,71665500%. У п.3. Договору сторони встановили Графік платежів(а.с.50-59).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 19.09.2020 року ОСОБА_1 на його картковий рахунок грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., що не заперечується відповідачем ОСОБА_1

Всупереч вимогам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив погашення кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.06.2024 року за кредитним договором № 146096-КС-001 виникла заборгованість у розмірі 23 179 грн. 19 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 13179 грн. 19 коп.(а.с.62-85).

Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч.1 ст.527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Кредитний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Заперечуючи проти стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у заявленому позивачем розмірі, відповідач фактично не погодився з наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком суми заборгованості по відсоткам. Проте ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості по відсотках у заявленому ТОВ «Бізнес Позика» розмірі.

За умовами кредитного договору позичальник мав своєчасно повернути кредит та проценти платежами, однак належним чином не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, тому посилання відповідача про не надання належних та допустимих доказів щодо суми заборгованості по відсотках у зазначеному вище розмірі суд відхиляє.

Крім того, проценти за кредитним договором були нараховані до того моменту, коли відповідач набув статус військовослужбовця, а саме до 09.01.2021 року, в зв`язку з чим підлягають стягненню.

За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідачка не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, приходить висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується розстрочки виконання рішення, то суд враховує таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» заява сторони про відстрочку (розстрочку) виконання рішення підлягає до задоволення у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Матеріальний стан відповідача суд оцінює також в розрізі введення в країні воєнного стану обумовленого збройною агресією російської федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, у наслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, та яка (збройна агресія) починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020( 465/20), відповідно, і в т.ч. фінансова ситуація, в якій знаходяться громадяни України є складною з наведеного періоду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, на території України введено воєнний стан, має складні життєві обставини, скрутне матеріальне становище, тому суд вважає за можливе заяву про розстрочку виконання рішення суду задовольнити, розстрочити виконання рішення про стягнення заборгованості на 12 місяців, встановивши сплату щомісячно рівними частинами в 1931 грн. 60 коп. кожного місяця, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місце знаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за договором № 146096-КС-001 про надання кредиту від 19.09.2020 року, у розмірі 23 179 (двадцять три тисячі сто сімдесят дев`ять) грн. 19 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 на 12 (дванадцять) місяців виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) з дня набрання рішення законної сили щомісячними платежами у розмірі 1931 (одна тисяча дев`ятсот тридцять одна) грн. 60 коп. і до повного погашення боргу у розмірі 23 179 (двадцять три тисячі сто сімдесят дев`ять) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко