Номер провадження: 22-ц/813/4904/24
Справа № 501/787/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

заявник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Моноліт-Сервіс"

боржник ОСОБА_1

представник боржника - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024 року

за заявою від представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гліщинського Ярослава Валентиновича про скасування судового наказу від 12.03.2024,-

встановив:

Короткий зміст обставин справи

12 березня 2024 року Іллічівським міським судом Одеської області винесено судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Моноліт-Сервіс» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 по 01.02.2024 року, що станом на 01.02.2024 рік складає 2 096,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ДП «Моноліт-Сервіс» судові витрати в розмірі 302,80 грн.

21 березня 2024 року представник боржника - адвокат Гліщинський Я.В. 21.03.2024 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 12.03.2024 у справі №501/787/24.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024 року заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Гліщинського Ярослава Валентиновича про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Суд першої інстанції в обґрунтування своєї ухвали зазначив, що боржником в порушення вимог п.5 ч.3 ст.170 ЦПК України, не зазначено про необґрунтованість вимог стягувача. Підстави, зазначені в заяві, не є причинами для скасування судового наказу, в заяві про скасування судового наказу не зазначено фактів, які вбачають необґрунтованість вимог стягувача та наявність спору про право.

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаною ухвалою 26 березня 2024 року ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024 року у справі №501/787/24 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції суду не відповідають дійсним обставинам та спростовуються матеріалами справи №501/787/24, а саме безпосередньо змістом заяви представника боржника про скасування судового наказу, в якій текстуально чітко вказано, що боржник вважає вимоги за заявою про видачу судового наказу необґрунтованими у повному обсязі.

Вважали, що в заяві про скасування судового наказу боржником були наведені конкретні факти та обставини, наявність яких є свідченням необґрунтованості вимог стягувача та невідповідності заяви про видачу судового наказу вимогам статей 19, 163 ЦПК України, а саме: - щодо ненадання стягувачем до заяви про видачу судового наказу копії Договору за яким заявлено вимоги; - щодо долучення стягувачем до заяви доказів які не підтверджують факт отримання послуг з теплопостачання кінцевим споживачем (боржником); - щодо розбіжностей цифрових показників в наданих стягувачем розрахунках; - щодо невідповідності наданих стягувачем письмових доказів (розрахунків), вимогам за статтею 95 ЦПК України (відсутність дати та ПІБ особи якою долучались докази; відсутність на копіях долучених доказів зазначення про перебування оригіналів письмових доказів); - про сплату послуг за теплопостачання на користь стягувача за рахунок коштів ОСББ «Радісна двадцять один» співвласником якого є боржник та який оплачує комунальні платежі на рахунок Об`єднання; - щодо періоду за який нараховується заборгованість (не охоплює опалювальний період); - та інші.

Вважали, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд вдався до вільного трактування приписів пункту 5 частини 3 статті 70 ЦПК України, оскільки його фактичне тлумачення дозволяє дійти висновку, що заява про скасування судового наказу, серед іншого, повинна містити лише зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, при цьому процесуальний закон не зобов`язує боржника наводити обґрунтування відповідної позиції та надавати докази на її підтвердження.

Також зазначали, що судом першої інстанції не надано належної оцінки діям заявника, щодо обов`язкової реєстрації в електронному кабінеті підсистеми Електронний суд.

Явка в судове засідання

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Позиція апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2024 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДП Моноліт-Сервіс» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2023 року по 01 лютого 2024 року у розмірі 2096,18 грн., та витрати з оплати судового збору у розмірі 302,80 грн.

21 березня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу від 12 березня 2024 року.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024 року заяву боржника представника ОСОБА_1 про скасування судового наказу було повернуто без розгляду.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що боржником, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України, не зазначено про необґрунтованість вимог стягувача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає такий висновок суду неправильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, після надходження заяви про скасування наказу, суд за результатами її розгляду наділений повноваженнями лише на скасування судового наказу, оскільки подання такої заяви свідчить про наявність спору між сторонами.

Крім того, у даному випадку, у заяві про скасування судового наказу ОСОБА_1 наведений перелік конкретних фактів та обставин на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача, а саме, заявник посилається на: долучення стягувачем до заяви про видачу судового наказу доказів, які не підтверджують факт отримання послуг з теплопостачання боржником; наявність розбіжностей цифрових показників у наданих стягувачем розрахунках; невірність періоду, за який розраховується заборгованість, та ін.

Таким чином, подання ОСОБА_1 належним чином оформленої заяви про скасування судового наказу свідчить про наявність спору між сторонами, і дані обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про повернення без розгляду заяви боржника про видачу судового наказу.

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 367, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Гліщинського Ярослава Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024 року про повернення заяви про скасування судового наказу скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою ТОВ «ДП Моноліт Сервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії з ОСОБА_1 - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова