Справа № 453/1527/24
№ провадження 2-з/453/28/24
У Х В А Л А

25 вересня 2024 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., розглянувши заяву, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Муравської Оксани Ігорівни про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 через уповноваженого представника -- адвоката Муравську Оксану Ігорівну - 06 вересня 2024 року звернувся до Сколівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванна Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванною Володимирівною 05 січня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за №45; витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,15 га, з кадастровим номером :01:018:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,15 га, з кадастровим номером :01:018:0018, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

23 вересня 2024 року до Сколівського районного суду Львівської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Муравська Оксана Ігорівна із заявою про забезпечення позову, в якій просить застосувати захід забезпечення позову у виді накладення арешту шляхом заборони розпорядження, користування і проведення будівельних робіт на такі земельні ділянки:

-земельну ділянку площею 0,15 га, з кадастровим номером :01:018:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,15 га, з кадастровим номером :01:018:0018, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 18 грудня 2012 року між ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_4 , та позивачем ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк О.І. та зареєстрований за № 1317, яким встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 продала, а позивач ОСОБА_1 купив земельну ділянку площею 0,3000 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, без зміни її цільового призначення, з кадастровим номером :01:019:0514, що знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, село Волосянка, урочище «Припір», яка належала продавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №562487, виданого від 07 квітня 2009 року Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області та зареєстрованого 07 квітня 2012 року Управлінням Держкомзему у Сколівському районі Львівської області у книзі записів за №79. 21 грудня 2012 року здійснено державну реєстрацію права власності позивача ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку на підставі вищевказаного цивільно-правового договору, про що на оригіналіДержавного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №562487, виданого від 07 квітня 2009 року Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області та зареєстрованого 07 квітня 2012 року Управлінням Держкомзему у Сколівському районі Львівської області у книзі записів за №79 (копія додається) нотаріусом проставлено відмітку про перехід права власності такого змісту: «Мною, ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу 18 грудня 20212 року за реєстровим № 1317 посвідчено договір купівлі-продажу, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до ОСОБА_1 , та Начальником Відділу Держземагенства у Сколівському районі Львівської області проставлено відмітку про реєстрацію в Поземельній книзі 21 грудня 2012 за реєстровим № 01. В подальшому, вищевказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки сторони не оскаржували, не розривали, судом не було визнано недійсним, і станом на сьогодні такий договір є чинним. Також, позивач не вчиняв жодних правочинів щодо відчуження права власності на вищевказану земельну ділянку. Але, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про право власності ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку. Натомість, із відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що не з його волі на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 січня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. та зареєстрованого за № 45, якого позивач не укладав, право власності на вищевказану земельну ділянку перейшло до невідомої йому до цього часу особи, а саме, ОСОБА_3 , що підтверджено Інформаційною довідкою від 22 листопада 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 22 грудня 2023 року земельну ділянку з кадастровим номером :01:019:0514 поділено на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:018:0017 площею 0,15 га та :01:018:0018 площею 0,15 га, зі зміною цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Поділ здійснено на підставі заяви ОСОБА_3 та Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_6 , що підтверджено Листом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 07 червня 2024 року №10-13-0.2-2992/2-24,), Витягом НВ-024 від 29 серпня 2024 з Державного земельного кадастру про земельні ділянки та Витягом НВ-024 від 29 серпня 2024 року.

Вказані дії, на думку представника заявника, вчинені з метою приховування доказів щодо незаконного вибуття земельної ділянки з власності позивача ОСОБА_1 до чужого незаконного володіння.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позову може мати наслідком перехід права власності на спірні ділянки від відповідача ОСОБА_7 до інших осіб, що, в разі вирішення спору на користь позивача, суттєво утруднить виконання рішення суду або ж зробить його виконання неможливим. Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Встановлено, що предметом позову є визнання незаконними та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що об`єктом захисту цивільних прав є право власності позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка оскільки право власності на земельну ділянку, яку він набув за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18 грудня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк О.І. та зареєстрований за № 1317, перейшло до невідомої йому до цього часу особи, а саме, ОСОБА_3 .

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, беручи до уваги предмет позову, а також ту обставину, що відчуження відповідачем земельної ділянки фактично унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав, за захистом яких позивач звернулися до суду, суд вважає, що є необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

В той же час, щодо необхідного, достатнього та співмірного способу забезпечення позову, суд зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої дол. цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 19 лютого 2021 року у справі № справа N 643/12369/19.

Крім того, слід наголосити, що вимоги прохальної частини щодо таких способів накладення арешту, як заборона користування і проведення будівельних робіт, то такі вимоги заявника взагалі не обгрунтовані жодним чином, а відтак, суд вважає, що ані користування, ані проведення будівельних робіт на спірних земельних ділянках не призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Муравської Оксани Ігорівни про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки співмірним заявленим позовним вимогам способом (видом) забезпечення позову може бути визнана лише заборона відчуження нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Муравської Оксани Ігорівни про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження:

- земельної ділянки площею 0,15 га, з кадастровим номером :01:018:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,15 га, з кадастровим номером :01:018:0018, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті - в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Я.Курницька