Провадження №2/523/40/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд. 17) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про виселення та зняття з місця реєстрації,

Установив

До суду надійшла позовна заява АТ «Райффайзен Банк», правонаступником якого є АТ «ОКСІ БАНК», в якій воно просить виселити та зняти з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , посилаючись на невиконання ОСОБА_1 кредитного зобов`язання.

Позивач зазначив, що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р., виконання зобов`язання за яким було забезпечено договором іпотеки за р. № 2626 від 04.08.2006 р.

Відповідно до вищевказаного договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 .

Враховуючи те, що у відповідача утворилася заборгованість за вищевказаним кредитним договором, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2017 р. у справі №523/4331/17 у рахунок погашення заборгованості у розмірі 70562,46 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1860420,05 грн. за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 р. у справі № 523/3369/20 з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником АППБ «Аваль» заборгованість в розмірі 72085,52 грн.

Постановою приватного виконавця Велькова Олега Віталійовича від 22.04.2021 р. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису № 1028 від 01.03.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 .

На підставі чого позивач просив суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача, ОСОБА_2 , адвокатом Іскрою Світланою Леонідівною, надано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває справа № 523/13350/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В., про визнання виконавчого напису № 1028 від 01.03.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 таким, що не підлягає виконанню. Також наголосив на тому, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2017 р. у справі № 523/4331/17, на яке посилається позивач, не перебувало на виконанні на момент подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року залучено до участі в розгляді справи в якості позивача Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» як правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.08.2006 р. між АППБ «Аваль», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 014/0075/74/62167.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між АППБ «Аваль», як іпотекодержтелем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як іпотекодавцями, було укладено договір іпотеки від 04.08.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за р. №2626, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 .

15.05.2017 р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/4331/17 позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником АППБ «Аваль», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором задоволено. У рахунок погашення заборгованості у розмірі 70562,46 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1860420,05 грн. за кредитним договором №014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: трьохкімнатну квартиру, житловою площею 38,4 кв. м., загальною площею 73,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцям ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 06.03.2002 р. за р. № 1732, шляхом продажу її на прилюдних торгах за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі по 13953,15 грн. з кожного.

26.05.2020 р. заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/3369/20 позов АТ «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 72085,52 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

22.04.2021 р. постановою приватного виконавця Велькова О.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого напису № 1028 від 01.03.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 , 1/2 частина якої належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 06.03.2002 р. за р. № 1732, боржником у якому є ОСОБА_2 , стягувачем - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває справа № 523/13350/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В., про визнання виконавчого напису № 1028 від 01.03.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За правильного тлумачення вказаної норми звернення стягнення на предмет іпотеки можливе або в судовому порядку, або в позасудовому. Позасудовий порядок передбачає або вчинення нотаріусом виконавчого напису, або звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі (ч. 2, 3 ст. Закону України «Про іпотеку»).

Договір іпотеки від 04.08.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за р. № 2626, укладений між АППБ «Аваль», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не містить відповідних застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2017 р. у справі №523/4331/17 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р., позивач скористався правом звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

01.09.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4331/17 від 26.06.2017 р., виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судового збору у сумі по 10799,16 грн. з кожного.

02.11.2021 р. постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, боржником у якому є ОСОБА_2 , та виконавче провадження № НОМЕР_3, боржником у якому є ОСОБА_1 , з виконання виконавчих листів № 523/4331/17, виданих Суворовським районним судом м. Одеси 29.06.2017 р., про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. на предмет іпотеки.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, встановлений частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», позивачем було пропущено, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від від 15.05.2017 р. у справі № 523/4331/17 не було приведено до виконання належним чином.

Оскільки позивачем було зазначено, що станом на дату подання позовної заяви вищезазначені рішення суду перебувають на виконанні, а умови кредитного договору не виконуються, суд зауважує, що на момент подання позовної заяви, 20.09.2021 р., рішення Суворовського районного суду м. Одеси про звернення стягнення на предмет іпотеки не перебувало на виконанні, та підстав для подання позовної заяви не вбачалося.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Частиною 3 ст. 109 ЖК Української РСР встановлено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, позивачем не надано суду доказів наявності вищезазначених підстав для виселення відповідачів із займаного жилого приміщення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності, відповідно до якого правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності: власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з абзацом 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч. 1 ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Частинами 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до довідки № 06 (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 19.02.2021 р. в квартирі АДРЕСА_3 , зареєстрований та проживає, зокрема малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання якого здійснювалася 28.01.2019 р.

При цьому позовна заява в частині виселення та зняття з місця реєстрації малолітнього ОСОБА_4 подана без дотримання вимог ст. 19 СК України, що порушує права та інтереси дитини.

Оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що іпотекодержатель в результаті звернення стягнення за кредитним договором на предмет іпотеки не набув права власності на предмет іпотеки, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 по теперішній час залишаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а будь-які правові підстави для виселення відповідачів з квартири відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 200, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст. ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» (79019, м. Львів, вул. Газова, буд. 17) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про виселення та зняття з місця реєстрації відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2024 року.

Суддя