Справа № 538/1630/24
Провадження № 2/538/771/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2024 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення невиплаченої орендної плати за оренду землі,
в с т а н о в и в:
Ухвалою судді від 28.08.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено судове засідання.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.
Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.
Суд, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися земельні правовідносини, з приводу виконання договору оренди землі, які регулюються такими правовими нормами
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивач вказує, що ТОВ «Райз-Схід», в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі від 23.03.2017 року та додатковою угодою від 20.06.2018р., не здійснив внесення на її користь суми орендної плати в сумі 11 523,90 грн за 2023 р.
На спростування цих обставин відповідачем не було подано жодних заперечень та не надано жодного доказу, тоді як відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором оренди землі в сумі 11 523,90 грн за 2023 р.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до 4.7 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно п.13.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України.
В постанові ВСУ від 26 квітня 2017 року по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Стороною позивача наданий розрахунок сум, що стягуються:
Заборгованість по виплаті орендної плати за 2023 рік - 11 523,90 грн.
Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС= (ІІ1:100)х(112:100)х(ІІ3:100)х...(ІІZ:100)
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Останній період ІІс (100,80 : 100) х (100,70 : 100) х (101,50 : 100) х (100,20:100) х (100,50 : 100) х (100,80:100)х(99,40 : 100) х (98,60 : 100) х (100,50:100) х (100,80 : 100) х(100,50 : 100)х(100,70 : 100) = 1.05083804.
Інфляційне збільшення: 11 523,90 х 1.05083804 - 11 523,90 = 585,85 грн.
Розмір пені, зазначений у договорі:
Розрахунок здійснюється за формулою:
Пеня = С х РП х Д:100, де С - Сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі (в калькуляторі вказується користувачем в окремому віконці), Д - Кількість днів прострочення 11 523,90x0.01 x365:100=420,62 грн.
3% річних
Розрахунок здійснюється за формулою:
Сума санкції=Сх3хД:365:100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
11 523,90 х 3 % х 365 : 365 : 100=345,72 грн.
Судом досліджений розрахунок позивача, будь-яких спростувань саме такої суми відповідачем не надано, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати - 585,85 грн, 3 % річних - 345,72 грн, пеня 0,01 % - 420,62 грн.
З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про те, що у відповідність до ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути стягнутий із відповідача у розмірі 1211,20 грн на користь позивача.
Стосовно вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та
витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Згідно частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають
розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за
представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до Договору № 45 про надання правничої допомоги від 14.08.2024 року позивачем оплачені витрати на правничу допомогу розмірі 5000,00 грн., що зазначено в квитанції від 14.08.2024 року на суму 5000,00 грн (а.с. 16-19).
Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що позивач дійсно понесла вказані витрати в розмірі, підтвердженому належними і допустимими доказами, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню і з ТОВ «Райз-Схід» слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 137, 141, 178, 258, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення невиплаченої орендної плати за оренду землі задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України.
Суддя Лохвицького
районного суду Л.Г.Цімбота