Справа № 761/9321/24
Провадження № 2/761/6166/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 4 253,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що з кредитної картки позивача НОМЕР_1 без її згоди були викрадені грошові кошти - 15.11.2023 року в сумі 2 126,97 грн. та 18.12.2023 року в сумі 2 126,97 грн. Крім того позивач зазначає, що вона картку не втрачала, пін-код стороннім особам не передавала.

Також позивач зазначає, що внаслідок таких дій їй спричинена моральна шкода.

А тому для захисту порушеного права позивач звернулась до суду з цим позовом.

Позивач в судовому засіданні, яке відбулось 23.04.2024 року пояснила, що вона підтримує заявлені вимоги лише в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки грошові кошти в сумі 4 253,94 грн. їй були зараховані на рахунок 28.03.2024 року. В судове засідання, яке відбулось 17.09.2024 року позивач не з`явилась, звернулась із заявою про слухання справи в її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В поясненнях, які 11.06.2024 року надійшли до суду представник відповідача просив відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначив представник, так як з картки позивача були списані кредитні кошти, вони не належали позивачу та є власністю Банку. У разі проведення шахрайських дій потерпілою стороною є Банк. За ініціативи Банку було проведено претензійну роботу внаслідок чого на картку позивача були зараховані кошти. За результатами перевірки провини банку не встановлено. Позивач у власному позові не надала жодного розрахунку моральної шкоди. Крім того, позивач не підтверджує доказами факт заподіяння їй моральної шкоди в результаті неправомірних дій відповідача, а тому відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником платіжної картки № НОМЕР_2 емітованої відповідачем.

Як зазначила позивач, 15.11.2023 року та 18.12.2023 року з вказаної картки були списані грошові кошти в загальній сумі 4 253,94 грн. (15.11.2023 року - 2 126,97 грн. та 18.12.2023 року - 2 126,97 грн.).

На звернення позивача, відповідач листами від 03.01.2024 року та 22.02.2024 року не заперечуючи факту списання вказаної суми грошових коштів, повідомив, що Банк ініціював претензійну роботу згідно з правилами Міжнародної платіжної системи.

Крім того, ОСОБА_1 10.02.204 року звернулась до Шевченківського управління поліції Головного управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві щодо викрадення коштів з її банківської картки та 11.02.2024 року було розпочате кримінальне провадження №0000687 за ч.4 ст.185 КК України.

Також судом встановлено, і не заперечується сторонами, що 28.03.2024 року на картковий рахунок позивача зараховані грошові кошти в загальній сумі 4 253,94 грн.

Щодо заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, неправомірних дій відповідача та спричинення їй моральної шкоди, враховуючи що грошові кошти були списані з кредитної картки та не були власністю позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено вини відповідача у спричинені шкоди позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула