Справа № 548/2134/24
Провадження №2/548/650/24
У Х В А Л А

26 вересня 2024 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Лідовець Т. М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Держави Україна, представник відповідача - Міністерство юстиції України, адреса: вул. Архітектора Городецького, буд. 13, місто Київ, держави російська федерація, представник відповідача - Посольство держави російська федерація в Польщі, адреса: ul. Belwederska 49, 00-761 Warszawa, Rzeczpospolita Polska, про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав внаслідок військової агресії та окупацією російською федерацією частини території України, порушення права на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до Держави Україна, представник відповідача - Міністерство юстиції України, держави російська федерація, представник відповідача - Посольство держави російська федерація в Польщі, про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав внаслідок військової агресії та окупацією російською федерацією частини території України, порушення прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків.

Вирішуючи питання про можливість прийняття вказаного позову до розгляду та відкриття провадження у справі, суддя доходить до висновку про необхідність залишення позову без руху з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись зі змістом та формою позовної заяви, суддя встановив, що вона подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначив відомості про наявність чи відсутність електронного кабінету у відповідачів.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (частина п`ята статті 177 ЦПК України). Обов`язок подання доказів разом з поданням позовної заяви передбачений частиною другою статті 83 ЦПК України.

Позивач не надав суду доказів в обґрунтування своїх вимог.

Відповідно статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 496 ЦПК України «Процесуальні права та обов`язки іноземних осіб»)

Аналогічна норма закріплена у статті 73 Закону України «Про міжнародне приватне право».

З огляду на наведені вище норми права, суд дійшов висновку, що іноземними особами вважаються також іноземні держави.

Представник відповідача держави російська федерація - Посольство держави російська федерація в Польщі знаходиться на території іншої держави.

Суд зауважує, що відповідно до вимог статей 190, 498 та 499 ЦПК України вручення відповідачеві ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів здійснюється шляхом звернення суду України з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений період дії воєнного стану неодноразово продовжувався та згідно з Указом Президента України № 468/202 від 23.07.2024 його дію продовжено до 10 листопада 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Між тим, не зважаючи на введення воєнного стану в Україні, дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя.

Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип рівності сторін як один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Одночасно суд звертає увагу, що відсутність судового імунітету не свідчить про відсутність обов`язку суду належним чином повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Суд, незважаючи на всі обставини, повинен зі своєї сторони вжити максимально можливих заходів задля дотримання вимог щодо повідомлення відповідача про розгляд справи і не обмежуватися при цьому тільки формальним посиланням у своїх рішеннях на можливість сторін ознайомитися з інформацією про розгляд справи на сайті судової влади України.

Так, згідно зі статтею 498 ЦПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 498 ЦПК України доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

У рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія і Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Германія, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, росія, Узбекистан.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008р. № 1092/5/54 (далі-Інструкція), визначено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року №1092/5/54.

Позивач не надав суду належним чином засвідчений уповноваженим перекладачем або нотаріальний переклад позовної заяви та доданих до неї документів, для вручення відповідачу через відповідні установи юстиції та проведення окремих процесуальних дій за місцезнаходженням відповідача.

Отже, позивачу необхідно усунути вказані недоліки, здійснивши переклад позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою республіки Польщі або англійською чи французькою мовами, а також російською мовою.

Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

У поданому позові ОСОБА_1 заявив дві вимоги майнового характеру - стягнення з Держави Україна 2 гривні моральної шкоди та з держави російська федерація - 2000000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав внаслідок військової агресії та окупації частини території України.

Щодо позовних вимог стягнення з Держави Україна моральної шкоди. З огляду на те, що позивачем вимога обґрунтована незаконною бездіяльністю держави, то судовий збір відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» не стягується.

Щодо позовних вимог про стягнення з держави російська федерація 2000000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 22 частини першої вказаної статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, позивачем вказано, що моральна шкода завдана порушенням його права на мир, внаслідок чого позивач втратив роботу, з часом у нього накопичилась сума боргів, а він не має стабільного доходу, щоб вчасно з ними розрахуватися. Зазнав душевних страждань і приниження, переніс неодноразові стреси і побоювання за свою безпеку та безпеку своїх синів, доньки та дружини і рідних, були порушенні його нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми. Війна накопичує у позивача системний стрес. Споглядання зруйнованих ракетними ударами будівель, приносить позивачеві додаткового дискомфорту, в тому числі і часткову втрату віри в людяність загарбників.

Оскільки підстави заявлених позивачем позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди до держави російська федерація не є тотожними підставам, зазначених у пункті 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», такі вимоги підлягають сплаті судового збору на загальних підставах.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Відтак, позивач ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання позову в частині вимог до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі 15 140 гривень і надати суду документ, що підтверджує його сплату.

До позовної заяви позивачем не було додано відповідного документа про сплату судового збору у вказаному розмірі.

Щодо посилання позивачем на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, шо таке посилання є безпідставним з огляду на відмінність предмету регулювання суспільних правовідносин.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку 10 (десять) днів для усунення недоліків: надати квитанцію про сплату судового збору у розмірі 15 140 гривень, вказати про наявність/відсутність електронного кабінету у відповідачів, додати по позовної заяви докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, разом із належним чином завіреними копіями для відповідачів, надати суду завірений переклад позовної заяви з документами, доданими до неї, офіційною мовою республіки Польщі або англійською чи французькою мовами, а також на російською мовою.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, ратифікованої Законом України «Про приєднання України до Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах» №2051-111 від 19.10.2000, Інструкцією «Про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54), суд

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна, представник відповідача - Міністерство юстиції України, держави російська федерація, представник відповідача - Посольство держави російська федерація в Польщі, про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав внаслідок військової агресії та окупацією російською федерацією частини території України, порушення прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, внаслідок неналежного виконання своїх позитивних обов`язків залишити без руху.

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі неусунення вказаних недоліків у визначений термін позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. М. Лідовець