Справа № 177/1941/24
Провадження № 2/177/1024/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2024 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Пушкарьова Є. В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2024 позивач звернулася до суду позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дитина, яка продовжує навчання, подавши позов через систему «Електронний суд».

Ухвалою суду від 22.08.2024 позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз`єднано в окремі провадження.

Позивачем, 13.09.2024, через систему «Електронний суд», подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Так позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, а на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує утримання 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 22.07.2024.

В ході судового засідання представник позивача підтримала зменшені позовні вимоги, вказала, що діти сторін по справі проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, як неповнолітні діти, так і повнолітня дитина сторін, у зв`язку з продовженням нею навчання, потребують матеріальної допомоги від батька, оскільки заробітку матері не вистачає для забезпечення належного рівня життя дітей. Представник вказувала, що позивачем зменшено позовні вимоги з урахуванням доводів відзиву, фактично сторони зійшлися в думці щодо розміру аліментів на утриманням повнолітньої доньки, а щодо розміру аліментів на утриманням неповнолітніх дітей згоди не досягнуто.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому виклав позицію щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утриманням дітей, не заперечував щодо стягнення аліментів на утриманням неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в розмірі 1/5 частини його заробітку, а на утриманням повнолітньої доньки, яка продовжує навчання Бездудньої Єлизавети 1/10 частини його заробітку (а.с. 31-36).

В обґрунтування відзиву вказано, що ОСОБА_3 має матір та батька, які хворіють, отримують незначну пенсію, а позивач є їх єдиним сином та забезпечує батьків коштами в розмірі 20% свого заробітку. Вказував, що при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки, врахуванню підлягає можливість надання допомоги доньці з боку матері (а.с. 31-34).

Позивач надала суду відповідь на відзив, в якій вказала на ненадання відповідачем доказів того, що він 20 % свого заробітку передає на допомогу своїм батькам. Вказала, що батько відповідача є пенсіонером, але працює та крім пенсії отримує заробітну плату. Вважала, що утримання дітей є основним обов`язком ОСОБА_3 , як батька, тим більше враховуючи наявність трьох дітей та розмір доходу позивача (а.с. 43-45).

Заперечень на відповідь на відзив до суду не надійшло.

Відповідач, який згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 від 14.08.2024 № 1774 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації з 25.03.2022 (а.с. 52), який не був позбавлений права прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що неодноразово роз`яснювалося його представнику, до суду не з`явився, клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі з власних засобів, не надав, забезпечив участь у розгляді справи представника ОСОБА_9 .

Представник відповідача ОСОБА_9 , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету представника 16.09.2024 (а.с. 76), в судове засідання 25.09.2024 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, що в силу п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, тим більше що позиція відповідача щодо суті позовних вимог висловлена у відзиві на позов, реалізовано право на подання клопотань.

Представником відповідача 22.08.2024 подавалося клопотання про зупинення провадження по справі, у зв`язку з перебуванням відповідача у складі ЗС України в умовах воєнного стану (а.с. 48-49).

Представником позивача подано заперечення на вказане клопотання, з посиланням на ненадання доказів виконання відповідачем бойових завдань у зоні бойових дій, а не перебування у зоні постійної дислокації військової частини в м. Кривий Ріг (з посиланням на судову практику ВС у вказаному питанні), а також з посиланням на те, що зупинення провадження по справі призведе до втрати засобів для існування дітей сторін (а.с. 65-66).

Розглянувши вказане клопотання, в урахуванням доводів представників сторін, суд на місці, без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив залишити клопотання представника відповідача без задоволення, оскільки буквальне тлумачення п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України може не відповідати якнайкращим інтересам дітей на гідне утриманням. За обставин даної справи, зупинення провадження в даній категорії справи не відповідатиме найкращим інтересам дітей, які мають право на утриманням на рівні, що забезпечить належні умови життя та виховання, що є обов`язком кожного з батьків. Інтереси дітей, в даній категорії справ, переважають над інтересами їх батьків, в тому числі тих, які проходять військову службу. Вказане узгоджується з позицією сформованою ВС у справі № 317/3364/21 від 05.06.2024. Більш того, відповідачем не надано суду доказів перебування у складі ЗСУ у військовій частині, що переведена на воєнний стані і виконання бойових завдань у зоні бойових дій. Необхідність надання вказаних документів роз`яснювалася представнику відповідача в судовому засіданні при роз`єднанні позовних вимог. Вказана вимога щодо подання відповідних документів узгоджується з позицію ВС сформованою у постановах від 09.11.2022 у справі № 753/19628/17 та від 29.03.2023 у справі № 756/3462/20.

Більш того, в даній справі відповідач реалізував право на представництво своїх інтересів представником професійним адвокатом Лєгостаєвою Д.В. (а.с. 50), яка виклала позицію відповідача по суті спору у відзиві. Тому суд вважав за можливе продовжувати розгляд справи, що жодним чином не порушує право відповідача та забезпечує розгляд справи про стягнення аліментів у розумний строк.

Вислухавши представника позивача, дослідивши заяви по суті справи та докази подані сторонами на обґрунтування своїх вимог і заперечень, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в редакції від 13.09.2024 (зменшені позовні вимоги).

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18-19), а також повнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20), яка після досягнення повноліття продовжує навчання на денній формі навчання факультету журналістки НУ «Одеська юридична академія» (бюджет) (а.с. 21, 30).

Як слідує з довідки Надеждівського старостинського округу Новопільської сільської ради № 178 від 17.07.2024, неповнолітні діти сторін та ОСОБА_10 проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстроване місце проживання й відповідача, але наразі він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 22, 52).

Позивач по справі, ОСОБА_2 , працює соціальним педагогом Надеждівської гімназії з 02.09.2019 року, з педагогічним навантаженням 0,5 ставки, отримує заробітну плату 3461,50 грн, що підтверджується довідками з місця роботи (а.с. 23, 46).

Документального підтвердження розміру своїх доходів відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Оскільки відповідач є повнолітнім, фізично здоровим чоловіком, наразі проходить військову службу, відповідне отримує грошове забезпечення, доказів протилежного відповідач суду не надав, тому суд приходить до висновку, що він має можливість виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з матір`ю.

Заперечуючи заявлений до стягнення розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідач вказав про те, що 20% заробітку він перераховує своїм батькам, які є пенсіонерами та хворіють, у зв`язку з чим несуть витрати на лікування. Факт того, що відповідач має батьків пенсіонерів, які час від часу проходять медичні огляди, перед судом доведено належними доказами (а.с. 36-41). Однак перед судом не доведено того, що батьки відповідача несуть витрати на лікування, а також те, що відповідач ОСОБА_3 несе витрати на утримання батьків, перераховує кошти на їх лікування, тощо, хоча вказані обставини не визнавалися та заперечувалися у відповіді на відзив. Не спростовано відповідачем і того, що його батько є працюючим пенсіонером, про що позивач зазначив у відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідачем перед судом не доведено обставин, на які він посилався як на підставу для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1/5 частини його заробітку.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2024 (дата звернення до суду з позовом про стягнення аліментів (а.с. 4) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на переконання суду, буде справедливим, розумним та забезпечить необхідний і достатній рівень гармонійного розвитку неповнолітніх дітей.

Крім цього, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд бере до уваги, що ОСОБА_10 досягши повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, термін навчання з 26.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 30), тож відповідно позбавлена можливості працювати і самостійно заробляти собі на життя, потребує допомоги від обох батьків. При цьому, мати ОСОБА_10 , беручи до уваги розмір її доходу, не здатна в повній мірі забезпечити елементарних життєвих потреби повнолітньої доньки в харчуванні, придбанні одягу, інших речей необхідних для життя.

Беручи до уваги викладене, враховуючи що батько ОСОБА_6 є фізично здоровим чоловіком, проходить військову службу та відповідно отримує грошове забезпечення, розмір якого він суду не повідомив, беручи до уваги розмір доходу матері ОСОБА_6 , факт проживання з нею повнолітньої доньки ОСОБА_10 , яка продовжу навчання, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_10 у розмірі 1/10 частки від усіх доходів відповідача, щомісячно на період навчання ОСОБА_10 , до досягнення останньою 23 річного віку, але не більше як до закінчення нею навчання. Мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання ОСОБА_10 суд не визначає, адже вказана вимога закону стосується виключно неповнолітніх дітей, якою ОСОБА_10 не є.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Вільний Табір Криворізького району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на кожну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області), щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2024 та до досягнення дітьми повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти підлягають стягненню за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Вільний Табір Криворізького району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої в с. Пигучине, Криворізького району, Дніпропетровська область) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) в розмірі 1/10 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, на період навчання ОСОБА_6 - до 30 червня 2026 року, але не більше як до 23-річного віку, або до припинення нею навчання, починаючи стягнення з 22.07.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Вільний Табір Криворізького району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.09.2024.

Суддя М.В. Березюк