Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3089/23
Провадження № 2/935/233/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Янчук В.В.,

за участі секретаря- Кумечко С.М.,

сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 02.09.1989 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.03.2018 р. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на ІІ курсі Житомирського Поліського Національного Університету на бюджетній основі, стипендії не отримує. Вказує, що син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не взмозі самостійно утримувати сина, оскільки є пенсіонером, власного житла не мають. Позивач та син хворіють, у зв`язку з чим, опинились в скрутному матеріальному становищі, а син потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина після досягнення 18 років не надає. Відповідач є працездатним, працює та отримує дохід близько 30000 грн. на місяць, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина.

Враховуючи вищенаведене та з посиланням на норми ст. ст. 182, 199 СК України просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним 23 років за умови , що він буде продовжувати навчання. Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позові та просила їх задовольнити. Зазначила, що є пенсіонером, та її щомісячний дохід становить 18000 грн. Син ОСОБА_5 перебуває на повному її утриманні, доходу немає. Навчається та орієнтовно в місяць витрати пов`язані з навчанням та придбання одягу для сина складають 8000 грн. Зазначила, що відповідач працює неофіційно, його дохід в місяць приблизно складає 30000 грн, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період навчання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 щодо позовних вимог заперечив, в їх задоволенні просив відмовити. Відповідно до відзиву відповідача та пояснень представника в судовому засіданні слідує, що син продовжує навчання за денною формою навчання за державним замовленням та має право на отримання стипендії. Позивачем не надано доказів того, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Дохід відповідача, який отримує офіційно складається лише з оплати за користування земельним паєм, який в середньому становить 600-700 грн на місяць. В 2022 р. відповідач сплатив позивачу , як компенсацію за частку у житловому будинку 150000 грн, які був вимушений брати в позику. Відповідач не є пенсіонером, немає інших утриманців, та не є особою з інвалідністю. Представник відповідача також вказав, що відповідач має тимчасові заробітки. Відповідач не має можливості надавати матеріальної допомоги на утримання сина у зв`язку з його навчанням.

В судовому засіданні третя особа- ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав частково. Вказав, що навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує, пільг не має. Його витрати на навчання на місяць становлять приблизно 4000 -5000 грн. та складаються з витрат на проїзд ( щоденно 110 грн), вартості підручників, вартості приладдя для навчання, продуктів харчування. Перебуває на повному утриманні матері, а батько має можливість сплачувати аліменти на період його навчання.

Вислухавши сторони, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.1989 р., який розірвано за рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 22.03.2018 р. ( а.с.5)

Сторони є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ( а.с. 6).

Позивач проживає разом з ОСОБА_1 , і вказана обставина підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, копією акту від 07.11.2023 р. депутата Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області та сторонами не заперечується.

З копії довідки Поліського Національного Університету (Поліський Університет) від 23.06.2023 № 458/09-20 вбачається, що ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти першого курсу факультету інженерії та енергетики денної форми навчання спеціальності 208 «Агроінженерія» за освітнім ступенем бакалавр, термін навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026 року. Навчання за державним замовленням. ( а.с.8)

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.

Із матеріалів справи вбачається, що у сина сторін не існує будь-якого доходу, він не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, перебуває на повному утриманні матері.

Судом встановлено, що позивач (мати) несе витрати пов`язані з навчанням сина. Проте, доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу), позивач не надала.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд враховує, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерело/суми нарахованого доходу , податку та військового збору станом на 19.12.2023 р. відповідач отримав з січня 2023 по вересень 2023 р. дохід в загальному розмірі 5455,99 грн. Інших відомостей про доходи не має.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на час розгляду справи судом прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3040 гривень.

Доказів того, що відповідач отримує інший дохід, ніж той, що надано ним до суду, матеріали справи не містять, однак представник відповідача зазначив, що відповідач має тимчасові заробітки, розмір яких йому невідомо.

А тому, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, останній є працездатною особою, не є пенсіонером та не є особою з інвалідністю, відсутність доказів спроможності надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина у розмірі 3000 грн. щомісячно, виходячи із реалій сьогодення та забезпечення балансу інтересів як одержувача, так і платника аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, на період навчання, до досягнення сином 23 років, а пред`явлений позивачем позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.18 у справі № 205/1302/16-ц).

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК на підставі ст.ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі ) гривень, щомісячно, починаючи з 22.09.2023 р. і до закінчення навчання 30.06.2026, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 1073 гривень 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено: 23.01.2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя В.В.Янчук