Справа № 761/7451/24
Провадження № 2/761/5881/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

учасників справи:

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на свою користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення ОСОБА_4 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.07.2000 між сторонами укладено шлюб, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15.08.2011 розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цьому році донька досягла повноліття, водночас, у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф в Україну, позивачка разом із донькою виїхала до Канади, де і проживають станом на дату подання даного позову.

Позивачка вказує, що донька ОСОБА_4 з 31.08.2023 навчається у Канаді, в середній школі Вільяма Еберхарда , про що свідчить довідка уповноваженого органу. З огляду на денну форму навчання, а також у зв`язку із великим психологічним навантаженням, пов`язаним із здобуттям освіти за кордоном, ОСОБА_6 не має можливості працювати. Позивачка стверджує, що утримує свою повнолітню дочку в Канаді самостійно. Водночас, виконувати повністю всі обов`язки по утриманню дочки в чужій країні надто складно, враховуючи той факт, що є батько який також має утримувати свою дочку, яка продовжує навчання. Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання донька у зв`язку з продовженням навчання відмовляється, а також не допомогає в утриманні іншими способами, як то продуктами, одягом приладдям для навчання. Витрати позивача на утримання доньки складаються, зокрема, із забезпечення харчуванням, прибанням одягу за віком та сезоном, оплати мобільного зв`язку, придбання канцелярських товарів та інших речей для навчання, транспортних витрат. При цому, донька потребує матеріальної допомоги, адже не працює та не отримує жодних стипендій, а також проживає за кордоном, де повністю ще не адаптувалася. Ні донька, ні її мати не ма.ть власного житла і матеріальне становище досить важке.

Оскільки сторони не досягли домовленості щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 матеріали вказаної позовної заяви передані для розгляду судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

26.03.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що позивачкою не доведено наявність у неї витрат, пов`язаних із навчанням доньки, також не доведено, що навчання доньки триватиме до досягнення нею 23-х річного віку, а саме до 05.01.2029 року, також відповідач наголошує, що він не ухиляється і ніколи не ухилявся від утримання їх спільної з позивачкою доньки. Так, 05.02.2023 на ім`я доньки відповідач відкрив валютний картковий рахунок в АТ "ПУМБ" для здійснення перерахування грошових коштів, окремо від сплати аліментів згідно судового рішення. За період з 05.02.2023 по 22.03.2024 відповідач здійснив перерахування грошових коштів (готівкою та безготівковм переказом) доньці на її банківський рахунок, в тому числі на навчання на загальну суму 2 778,63 доларів США.

Окрім цього, відповідач наголошує на тому, що на його утриманні перебуває матір пенсійного віку, та сам відповідач має ряд хронічних хворіб, лікування яких потребують додаткових фінансових витрат. Також відповідач перебуває з 28.08.2013 у іншому шлюбі, а тому має грошові зобов`язання перед дружиною. Відповідач просить врахувати, що єдиним нерухомим майном, яке є у власності відповідача є 1/2 частки у праві спільної часткової власності на житлове приміщення (кімнату у гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником кімнати є донька ОСОБА_4 , право власності було оформлено відповідачем 23.07.2021. Відповідач власними коштами щомісячно несе витрати на утримання вказаного житла, що також має враховуватися як грошовий вклад в утримання доньки. Також відповідач зазначає, що намагався врегулювати питання щодо утримання доньки у добровільному порядку, шляхом надсилання позивачу листа - пропозиції щодо укладення договору про сплату аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання від 14.03.2024, однак відповіді на пропозицію не отримав.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, представник позивача подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, вказували що батько не ухиляється від утримання доньки, надсилає доньці гроші в добровільному порядку, відповідач пропонував позивачці досягти добровільної згоди на сплату аліментів, проте позивачка відмовилась.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, Серії НОМЕР_1 (а.с. 5). На час розгляду справи ОСОБА_4 є повнолітньою.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано рішенням Обухівського районного суду м. Києва від 15.08.2011 у справі № 2-1332/11.

На підставі виконавчого листа № 2/289/188/13 від 28.02.2013 виданого Радомишлянським районним судом Житомирської області, Подільським відділом ДВС у м. Києві 07.03.2013 було відкрито виконавче провадження № 36864407 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною 18 років.

15.03.2024 державним виконавцем Подільського відділу ДВС у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із досягненням дитиною 18-ти років.

На даний час ОСОБА_4 проживає у Канаді та отримала дозвіл на навчання від Міністерства громадянства та імміграції Канади.

Як вбачається із листа CRA (Податкове агенство Канади) від 31.01.2024, ОСОБА_7 зареєстрована в Раді освіти Калгарі, вступила 31.08.2023 до середньої школи Вільяма Еберхарда та досі навчається.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Як вбачається із довідки, виданої АТ "Перший український міжнародний банк" від 19.03.2024, ОСОБА_1 працює в АТ "ПУМБ" з 13.08.2012, займає посаду начальника Управління підтримки процесів. Загальна сума його доходу за період з 01.08.2023 до 31.01.2024 становить 464 091,00 грн.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 23.07.2021, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово - комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебуває кімната у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також у власності відповідача перебуває транспортний засіб - автомобіль Suzuki, придбаний 16.08.2017.

Звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для його задоволення, вказувала, що обов`язок відповідача, як батька, щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання передбачений ст. 199 СК України.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/1 (провадження №61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

За правилами, встановленими ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У своїй постанові по справі №644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Частинами 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначалось вище, відповідачем надано суду довідку про доходи за основним місцем роботи, інформацію щодо наявного у нього на праві власності майна.

Враховуючи положення ст. 182 СК України, суд приймає до уваги працездатний вік відповідача та відсутність у матеріалах справи будь-яких документально підтверджених доказів про незадовільний стан його здоров`я.

Судом враховуються надані позивачем виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7200199 від 11.01.2024 та № 232 від 17.07.2020, однак, така медична документація не свідчить про непрацездатність відповідача.

Відповідачем не надано доказів неможливості ним утримання свєї повнолітньої доньки на період її навчання.

Також суд враховує надані відповідачем платіжні інструкції на переказ коштів та виписку по особовому рахунку, відповідно до яких ним перераховано ОСОБА_4 кошти на навчання, однак зауважує, що такі перекази не мають постійного характеру та розміру, який би міг забезпечити потреби повнолітньої доньки.

Судом враховано надані відповідачем докази на підтвердження його матеріального стану, стану його здоров`я та наявність додаткових витрат на утримання матері, проте вказаними обставинами не підтверджується наявність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню спільної дитини із позивачкою.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову - 22.02.2024 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_4 23-х років.

Як вбачається із позову, вимогу заявлено про стягнення аліментів починаючи із дати звернення і до досягнення ОСОБА_4 23 - річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, вказане формулювання суперечить положенням ст. 199 СК України, яка обумовлює, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З урахуванням наведеного, аліменти слід стягувати до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_4 23-х річного віку, з урахуванням того, яка з цих обставин настане першою. Тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивачка.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 200, 229, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, ст. ст. 180-182, 199 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 22.02.2024 і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Н.В. Аббасова