Провадження № 2-з/522/129/24
УХВАЛА

15 квітня 2024 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого судді - Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди.

У судове засідання призначене на 15.04.2024 року з`явились представник позивача ОСОБА_5 , представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 та представник ОСОБА_1 ОСОБА_7

15.04.2024 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 до суду було подано заяву про зустрічне забезпечення позову.

В обгрунтування заяви заявник зазначає, що вважає обгрунтування суду вжиття заходів забезпечення позову більш ніж достатніми для вжиття заходів зустрічного забезпечення, у вигляді зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду суму 980 533 грн., яка є оціночною вартістю предмету дарування за оскаржуваними договорами.

Також заявник вказує, що позовні вимоги є явно необгрунтованими, а посилання позивача зводяться до того, що вона незгодна із тим, як Відповідачка здійснює своє право власності і користування об`єктом дарування, що відповідно до усталеної практики Верховного суду не є і не може бути підставою для визнання договору дарування недійсним. Також посилається на текст постанови Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 713/883/19 (провадження № 61-14527св20).

Також заявником запропоновано суду ознайомитись із Оглядом судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо вирішення спорів, пов`язаних з укладенням, розірванням та визнанням недійсним договору дарування щоб переконатися, що підстава фіктивності правочину у даному випадку не має нічого спільного із фактичними доводами позивача.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Ухвалою суду від 06.11.2023 року заяву про забезпечення позову задоволено та вирішено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, загальною площею квартири 193,7 кв.м., житловою площею 99, 7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 101).?

11.12.2023 року від представника відповідача до суду надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року судом вирішено узадоволенні заяви представника ОСОБА_8 адоката ОСОБА_9 , про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди - відмовити.

15.04.2024 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 до суду було подано заяву про зустрічне забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення застосовуються у разі завдання збитків відповідачу спричинених забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення має бути відповідним тим збиткам, що можуть виникнути. Відповідач не вказує на отримання, або можливе отримання збитків пов`язаних з застосування забезпечення позову, жодним чином не обґрунтовує розмір збитків, що можуть бути спричинені саме забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

В ухвалі від 06.11.2023 року суд зазначив, що станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення.

Відомостей про оскарження даної ухвали суду не представлено.

Відомостей про те, що з часу вирішення ухвали про забезпечення позову змінились обставини щодо застосування зустрічного забезпечення позову суду також не надано.

Позиція позивача заснована на невизнанні позовних вимог в повному обсязі. Заявник обґрунтовує застосування зустрічного забезпечення позову з підстав необґрунтованості позовних вимог, що на думку суду не може бути єдиною підставою для застосування заходів зустрічного забезпечення позову.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та виходячи з принципу остаточності судових рішень, що набрали законної сили, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про застосування зустрічного забезпечення позову, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 154, 353, 354, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування та договору оренди відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст ухвали складено 22.04.2024 року.

Суддя А.В. Науменко