Справа № 353/738/24
Провадження № 2/353/338/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Мотрук Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Стельмах В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, матір`ю ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що в АДРЕСА_1 , проживала її мати, ОСОБА_3 , якій належали на праві приватної власності земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення підсобного господарства (особистого селянського господарства) площею 0,60 га. Також, на праві приватної власності їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3600 га, розташована на території Грушківської сільської ради, контур НОМЕР_1 , (с. Мельники), Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення Грушківської сільської ради народних депутатів від 02.05.2000 року. На зазначеній вище земельній ділянці для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га знаходиться житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який переданий матір?ю, ОСОБА_3 , їй у власність на підставі Договору дарування будинку від 28.03.2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. На час смерті вона проживала зі своєю матір?ю та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом. Заяву про прийняття спадщини до нотаріуса вона не подавала, оскільки вважала що прийняла спадщину як дочка, яка постійно проживала із спадкодавцем, матір?ю ОСОБА_3 , до її смерті за однією адресою, здійснювала за нею догляд та організовувала її похорон. За життя мати склала заповіт від 22.03.2007 року на ім?я ОСОБА_2 , однак спадщину вона не прийняла та проти оформлення нею права на спадщину, як спадкоємця за законом, після смерті ОСОБА_3 вона не заперечує. Для оформлення своїх спадкових прав, вона звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що протягом визначеного законом строку вона не подала заяви про прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла її. У зв`язку з тим, що не підтверджено факт її проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно встановити вищевказаний юридичний факт для реалізації права на спадкування за законом.

Позивач, ОСОБА_1 , у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 , у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо його задоволення.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні засвідчили той факт, що позивач, ОСОБА_1 , постійно проживала разом із її матір`ю, ОСОБА_3 , однією сім`єю до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

23.07.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

20.08.2024 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібраній у ній докази, заслухавши вступне слово учасників справи, покази свідків, оцінивши наявні у справі докази вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлюється у судовому порядку, коли вони безпосередньо породжують юридичні наслідки.

Зважаючи, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем безпосередньо пов`язане з вирішенням подальшого спору про спадщину, то даний спір розглядається в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 048338, виданого ОСОБА_3 , на підставі рішення Грушківської сільської ради народних депутатів від 02.05.2000, про те, що їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,3600 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Грушківської сільської ради, контур НОМЕР_1 ,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 104(а.с. 7).

З архівного витягу з рішення 14 сесії Грушківської сільської Ради народних депутатів 21 демократичного скликання від 31.12.1993 року«Про приватизацію земельних ділянок» сесія сільської Ради народних депутатів вирішила передати у приватну власність безоплатно земельну ділянку для обслуговування житлового будинку до 0,25 га та для ведення підсобного господарства до 0,60 га. Передати у постійне користування земельні ділянки громадян згідно додатку № 1 (а.с. 8). ОСОБА_3 включена в список громадян, яким передається у постійне користування земельні ділянки, що підтверджується вищезазначеним списком, що є додатком № 1 до рішення 14 сесії Грушківської сільської Ради народних депутатів 21 демократичного скликання(а.с. 8, на звороті).

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 34). 05.01.1972 року остання уклала шлюб з ОСОБА_7 і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а.с. 33).

Мати позивача, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 35).

Спадкодавцем, ОСОБА_3 , 22.03.2007 року було складено та посвідчено секретарем виконкому Грушківської сільської ради заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 17, згідно із яким все належне їй майно, заповіла відповідачу, ОСОБА_2 , що підтверджується копією даного заповіту (а.с. 11). Однак, остання спадщину не прийняла, що вбачається ізвитягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76476730, де за указаними параметрами запиту на ім`я ОСОБА_3 у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 13).

Згідно копії довідки № 174 від 16.04.2024 року, яка видана Грушківським старостинським округом Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , що була постійною жителькою села Мельники, Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смерті зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті в спадковому будинку зареєстрованих осіб не було. 3 серпня місяця 2021 року і до дня смерті матері в спадковому будинку проживала без реєстрації донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

В користуванні ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилися земельні ділянки, а саме: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га - знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер ділянки згідно схеми 0675.1; для ведення ОСГ - 0.3537 га, урочище «Безверхів», с. Мельники, номер ділянки згідно схеми 0675.3; для ведення ОСГ - 0.3592 га - АДРЕСА_1 , номер ділянки згідно схеми 0675.2, що вбачається з довідки № 175 від 16.04.2024 року, яка видана Грушківським старостинським округом Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 10).

Згідно копії договору дарування будинку від 08.03.2008 року, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та оформила на своє ім`я, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 297203780 (а.с. 14-15).

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. із усним зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується роз`ясненням законодавства № 409/01-16 від 04.04.2024 року (а.с. 12).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

Також про факт постійного проживання позивача, ОСОБА_1 , разом із її матір`ю, ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 ствердили в судовому засіданні своїми показами свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, матір`ю ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2024 року.

ГоловуючийЛ. І. МОТРУК