ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 372/752/21

провадження № 61-15878св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 , державний реєстратор Петрівської сільської ради Григор`єва Ганна Леонідівна, ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , а інтересах якої діє адвокат Стафійчук Владислав Володимирович, на ухвалу Обухівського районного суду від 10 травня 2023 року у складі судді Сташків Т. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Невідомої Т. О., Нежури В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - ГУ Держгеокадастру

у Київській області), ОСОБА_2 , державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л., ОСОБА_3 про визнання недійсним і скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування договорів, рішень та записів про право власності.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що 04 листопада 2016 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_4 передала їй у власність земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,12 га, що розташована за адресою: м. Українка Обухівський район Київська область, кадастровий номер :06:014:0047, за ціною 4 420 000,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П., зареєстрований в реєстрі за № 1021. Її право власності на вищевказану земельну ділянку було належним чином зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 231, номер запису про право власності 17277459, а також Державному земельному кадастрі.

У лютому 2021 року, відкривши Публічну кадастрову карту України, вона не знайшла своєї земельної ділянки, кадастровий номер :06:014:0047, хоча ще 26 січня 2021 року ця ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі. При спробі отримати платний витяг з Державного земельного кадастру на власну ділянку, кадастровий номер :06:014:0047, отримала відмову у зв`язку з відсутністю такої земельної ділянки. Проте, на Публічній кадастровій карті України, на тому місці, де була розташована належна їй земельна ділянка, кадастровий номер :06:014:0047, з`явилася інша земельна ділянка, кадастровий номер :06:014:0110, зареєстрована на підставі наказу

ГУ Держгеокадастру у Київській області від 03 лютого 2021 року № 10-406/15-21-СГ за ОСОБА_2

09 березня 2021 року при здійсненні пошуку за кадастровим номером земельної ділянки :06:014:0110 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі вона виявила, що спірна земельна ділянка вибула з власності ОСОБА_2 , а право власності, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 березня 2021 року № 372 зареєстроване за ОСОБА_3 відповідно до рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 березня 2021 року, індексний номер 56932715.

Позивачка зазначала, що дії ГУ Держгеокадастру у Київській області щодо видалення із Державного земельного кадастру відомостей стосовно належної їй земельної ділянки, кадастровий номер :06:014:0047, площею 0,12 га, а також затвердження відповідно до наказу від 03 лютого 2021 року

№ 10-406/15-21-СГ документації із землеустрою на земельну ділянку з іншим кадастровим номером :06:014:0110, площею 0,0545 га, розташовану на місці її земельної ділянки, без припинення її права власності у встановленому законом порядку є незаконними.

Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_1 просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області від 03 лютого 2021 року №10-406/15-21-СГ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56653027 від 17 лютого 2021 року державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110 за ОСОБА_2 ; скасувати запис про право власності № 40585562 від 11 лютого 2021 року державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110 за ОСОБА_2 ; зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Київській області відновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0047, що належить на праві власності ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04 березня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 372; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

Чорнєй В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 березня

2021 року, індексний номер 56932715 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110 за ОСОБА_3 ; скасувати запис про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110, номер запису 40851940 від 04 березня 2021 року, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 серпня

2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області

від 03 лютого 2021 року №10-406/15-21-СГ.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 лютого 2021 року, індексний номер 56653027, державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л. про державну реєстрацію права власності

на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110, за

ОСОБА_2 .

Скасовано запис про право власності від 11 лютого 2021 року № 40585562 державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110, за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04 березня

2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 372.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 березня 2021 року, індексний номер 56932715, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:014:0110 за

ОСОБА_3 .

Скасовано запис про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110, номер запису 40851940

від 04 березня 2021 року, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2021 року.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області, яким передано земельну ділянку, кадастровий номер :06:014:0110, площею 0,0545 га,

у власність ОСОБА_2 , є незаконним, оскільки така земельна ділянка фактично є частиною земельної ділянки, кадастровий номер :06:014:0047, площею 0,12 га, що належить позиваці на праві власності, яке не було припинене у встановленому законом порядку.

Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 року касаційні скарги державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л. та

ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій не звернули належної уваги на предмет спору, місце розташування та природні характеристики земельної ділянки, не перевірили доводів відповідачів щодо відсутності у ОСОБА_1 суб`єктивного права на спірну земельну ділянку, за захистом якого вона звернулася до суду, обставин, встановлених у справі № 372/4154/18, наявності іншого невирішеного спору щодо захисту права власності держави (територіальної громади) на спірну земельну ділянку, у зв`язку із чим дійшли передчасного висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів Верховного Суду звернула увагу на те, що права та обов`язки щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Українка, Обухівський район, Київська область, кадастровий номер :06:014:0047, площею 0,12 га, були відчужені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2022 року. Зазначене, зокрема, стало підставою для заміни відповідача у справі № 372/2036/22 за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Української міської ради Обухівського району Київської області про повернення земельної ділянки, кадастровий номер :06:014:0047 (ухвала Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2022 року).

Короткий зміст заяви про заміну позивача та оскаржуваних судових рішень

10 травня 2023 року під час нового розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Стафійчук В. В., звернулася до суду із заявою про заміну позивача у справі.

Заява мотивована тим, що 14 листопада 2022 року між ОСОБА_1 , як продавцем, та ОСОБА_5 , як покупцем, укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 3178, за умовами якого продавець передав, а покупець прийняв у власність та зобов`язався сплатити обумовлену договором грошову суму за земельну ділянку кадастровий номер :06:014:0047, площею 0,1200 га, що розташована у місті Українка Обухівського району Київської області. Вказував, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 листопада 2022 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О. В., право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 листопада 2022 року № 3178 за ОСОБА_5 .

Посилаючись на наведене, позивачка просила замість неї залучити до участі у справі як позивача ОСОБА_5 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Стафійчук В. В., про заміну позивача відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні правові підстави для заміни позивача у справі, оскільки позивачка не надала доказів переходу її прав та обов`язків до ОСОБА_5 у порядку правонаступництва.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підставою для заміни первісної позивачки ОСОБА_1 на ОСОБА_5 , як нового власника спірної земельної ділянки має бути саме його волевиявлення. Однак він з відповідною заявою до суду не звертався, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволення заяви ОСОБА_1 .

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стафійчук В. В., звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити заяву

ОСОБА_1 про заміну позивача у справі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у зв`язку з порушенням відповідачами її права власності на земельну ділянку, яку на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2022 року вона відчужила ОСОБА_5 .

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції неправильно застосував частину другу статті 319, частину четверту статті 334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пункт 3 частини першої статті 43, частину першу статті 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а тому дійшов помилкового висновку про те, що позивачка не надала доказів переходу до ОСОБА_5 у поряду правонаступництва її прав та обов`язків.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що заява про заміну позивача у справі могла бути подана виключно ОСОБА_5 як новим власником земельної ділянки.

Такий висновок суду апеляційної інстанції не відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 26 січня 2023 року та постанові від 15 березня

2023 року (пункт 29) у справі у справі № 372/752/21, від 19 жовтня 2023 року у справі № 308/14307/18 та постановах Великої Палати Верховного Суду

від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.28), від 30 червня

2020 року у справі № 264/5957/17 (пункт 31).

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 08 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стафійчук В. В., на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року передано на розгляд судді-доповідачу Ступак О. В., судді, які входять до складу колегії суддів: Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стафійчук В. В.,з підстав, визначених пунктами 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Обухівського міського суду Київської області матеріали цивільної справи № 372/752/21; надано учасникам справи строк для подання відзиву.

У грудні 2023 року матеріали справи № 372/752/21 надійшли до Верховного Суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 10 січня 2023 року у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Ступак В. В. справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії суддів: Лідовець Р. А.,

Луспеник Д. Д.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 14 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 3178, згідно з яким ОСОБА_5 придбав у власність земельну ділянку площею

0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0047, що розташована за адресою: м. Українка, Обухівський район, Київська область.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 14 листопада 2022 року право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0047, що розташована за адресою: м. Українка, Обухівський район, Київська область зареєстроване за ОСОБА_5 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справ № 264/5957/17).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві.

В силу дії у цивільному судочинстві принципу диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) вступ у процес правонаступника позивача залежить від його волі.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня

2020 року у справі № 500/1559/15-ц.

Урахувавши згадані висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підставою для заміни первісного позивача ОСОБА_1 на ОСОБА_5 , як нового власника спірної земельної ділянки, є саме волевиявлення останнього виражене у формі відповідної заяви до суду.

Зважаючи на те, що із заявою про заміну позивача у справі його правонаступником звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Стафійчук В. В., суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої заяви.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених в ухвалі від 26 січня 2023 року та

15 березня 2023 року, під час попереднього касаційного перегляду цієї справи, є безпідставними.

Так, 21 листопада 2022 року ОСОБА_5 , в інтересах якого діяв адвокат

Стафійчук В. В., подав до Верховного Суду відзиви на касаційні скарги державного реєстратора Петрівської сільської ради Григор`євої Г. Л. та представника ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області

від 22 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у яких, посилаючись на те, що 14 листопада 2022 року позивачка ОСОБА_1 відчужила на його користь земельну ділянку, щодо якої розглядався спір у справі № 372/752/21, що, на його думку, свідчить про процесуальне правонаступництво ним прав та обов`язків позивача у цій справі - ОСОБА_1 , просив суд залучити його до участі у справі № 372/752/21 в якості позивача, замість ОСОБА_1 , яку в свою чергу залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, прийняти відзив на касаційну скаргу та здійснювати судовий розгляд справи за участю ОСОБА_5 або його представника.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення його до участі у справі як правонаступника позивачки ОСОБА_1 , та залучення останньої як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Верховний Суд виходив з того, що спір вирішено судами попередніх інстанцій виходячи із суб`єктного складу його учасників, який існував на момент розгляду справи, вирішено питання щодо порушення прав ОСОБА_1 .

У той же час ОСОБА_5 учасником спірних правовідносин та учасником справи не був, жодних висновків про його права, інтереси, свободи та/або обов`язки ані мотивувальна, ані резолютивна частини оскаржених судових рішеннь не містять, що свідчить про відсутність матеріально-правового зв`язку між ухваленими у цій справі судовими рішеннями та правами ОСОБА_5 .

Натомість судами вирішено питання про захист прав та інтересів позивачки ОСОБА_1 , в касаційному порядку справа переглядається за касаційними скаргами відповідачів, які не погоджуються із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для захисту права власності позивачки, а тому відсутні правові підстави для виключення зі складу учасників справи позивачки ОСОБА_1 , спір про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки якої було вирішено судами.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду зазначила, що з огляду на зміст статей 52, 53 ЦПК України та положень Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України, відсутні правові підстави для зміни правового статусу ОСОБА_1 і залучення її на стадії касаційного перегляду справи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Зазначені процесуальні дії можуть вчинятися у суді першої інстанції та у передбачених процесуальним законом випадках у суді апеляційної інстанції (пункт 1 частини першої статті 365 ЦПК України).

У постанові від 15 березня 2023 року у цій справі Верховний Суд звернув увагу на те, що права та обов`язки щодо земельної ділянки, розташованої за адресою:

м. Українка, Обухівський район, Київська область, кадастровий номер :06:014:0047, площею 0,12 га, були відчужені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада

2022 року. Зазначене, зокрема, стало підставою для заміни відповідача у справі

№ 372/2036/22 за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Української міської ради Обухівського району Київської області про повернення земельної ділянки, кадастровий номер :06:014:0047 (ухвала Обухівського районного суду Київської області

від 25 листопада 2022 року).

Аналізуючи наведене необхідно дійти висновку про те, що висновки суду апеляційної інстанції згаданим висновкам Верховного Суду не суперечать. Суд апеляційної інстанції встановив факт матеріального правонаступництва у спірних правовідносинах, водночас у зв`язку з порушенням процесуального порядку звернення до суду із заявою про залучення правонаступника позивачки відмовив у поданої ОСОБА_1 заяви.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.28), на яку посилається заявниця у касаційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що судове рішення, ухвалене у справі, ні за яких обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду не стосується вирішення процесуального питання щодо звернення до суду із заявою про залучення правонаступника позивача, а тому обґрунтовано не був урахований апеляційним судом.

Відповідно до частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Верховний Суд урахував, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Стафійчук В. В., суд першої інстанції помилково зазначив про відсутність доказів переходу її прав та обов`язків у порядку правонаступництва до ОСОБА_5 , водночас зазначене не виплинуло на правильність вирішення заяви ОСОБА_1 .

Крім того, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень помилкове зазначення судами попередніх інстанцій про те, що ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду не підлягають касаційному оскарженню, оскільки право ОСОБА_1 на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень не порушено.

Висновки судів попередніх інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать іншим висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення то підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, ВерховнийСуд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , а інтересах якої діє адвокат Стафійчук Владислав Володимирович, залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду від 10 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник