Дата документу 25.09.2024 Справа № 336/6472/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1809/24 Головуючий у 1-й інстанції: Вайнраух Л.А.
Є.У.№ 336/6472/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кухар С.В.,

секретар: Камалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідністю «Кампсіс Лігал», про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 ТОВ «Дебт Форс» звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні, які здійснюється на підставі виконавчого листа №336/6472/18 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого виступає ТОВ «Вердикт Капітал» до боржника ОСОБА_1 на правонаступника ТОВ «Дебт Форс».

В обґрунтування заяви зазначав, що 25.04.2019 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі №336/6472/18 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №011/7951/90713.

09.12.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Вердикт Капітал».

02.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір №02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №011/7951/90713.

12.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» (заявником) укладено Договір №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №011/7951/90713.

Посилаючись на означені обставини, а також на ст.. 512 ЦК України, ст.. 442 ЦПК України та ст.. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ТОВ «Дебт Форс» просило суд замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дкбт Форс» у виконавчому листі № 336/6472/18 у справі за позовом ПАТ Райффайзен Банк Аваль, правонаступником якого виступає ТОВ «Вердикт Капітал» до боржника ОСОБА_1 на правонаступника ТОВ «Дебт Форс».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс».

Судове рішення мотивовано тим, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, що унеможливлює заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ТОВ «Дебт Форс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи заяви ТОВ «Дебт Форс» зазначає, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що товариство набуло права вимоги до ОСОБА_1 , та наявність підстав для задоволення заміни вибулого стягувача.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21).

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

Так, наявними у справі письмовими доказами підтверджено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2019 у справі № 336/6472/18, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен-Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 011/7951/90713 від 20.08.2012 р. у розмірі 88509,31 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на корить АТ «Райффайзен-Банк Аваль» судовий збір 1762 грн. Рішення набрало законної сили 28.05.2019.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 09.12.2021 у справі № 336/6472/18 замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) АТ «Райффайзен-Банк Аваль» на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

02.02.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 011/7951/9071 та договором № 12-05/23, укладеним між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредит3у, в тоиму числі за кредитним договором № 011/7951/9071.

Відповідно до копій виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 08.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за Договором про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/7951/90713 від 20.08.2012 у розмірі 88 509,31 грн. та судового збору у розмірі 1 762 грн.

02.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» , а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 011/7951/90713.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Попередній кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Згідно з п. 5.2 Договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).»

Відповідно до пунктів 5.6.2 та 7.2 Договору №02-02/23 про відступлення прав вимоги від 02.02.2023 р. Сторони в підтвердження виконання п.7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст.. 601 ЦК України.

12.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» (Заявником) було укладено Договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 011/7951/90713.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Попередній кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно з п. 5.2 Договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Дійшовши висновку про пропуск заявником строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що строк пред`явлення виконавчого листа мав закінчитися 29.05.2022 (а.с.148).

Відповідно до ч.1 ст12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УШ від 02.06.2016 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Указами Президента України і станом на теперішній час в Україні введений воєнний стан, запроваджений 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 б5р5зня 2022 року №2129-1Х, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено п.10.2 розділу ХШ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1404-УШ, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом Укераїни «Про виконавче провадження» як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, до яких, зокрема, належать і строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року по справі №260/2529/22.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був перерваний в силу положень Закону №2129-1Х від 15 березня 2022 року, а відтак висновки суду першої інстанції про пропуск заявником строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не відповідають фактичним обставина справи і вимогам закону.

З огляду на вищевикладене, оскільки ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги за кредитним договором № 011/7951/90713, воно є правонаступником кредитора у матеріальних правовідносин з кредитного договору №011/7951/90713 і є правонаступником сторони стягувача у процесуальних правовідносинах з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 011/7951/90713, тому заяву слід задовольнити.

Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, чим порушив вищезазначені норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим, на підставі вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року та прийняти нову постанову про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у цій справі скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про заміну стягувача його правонаступником, заінтересовані особи: первісний стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», боржник - ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ЛІГАЛ» задовольнити.

Замінити вибулого стягувача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» у виконавчому листі № 336/6472/18 у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», до боржника ОСОБА_1 ».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2024 року.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

С.В. Кухар