Справа № 513/945/24
Провадження № 2-о/513/115/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - В.С. Миргород

при секретарі судового засідання І.О. Аркуші,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в смт Сарата Білгород-Дністровського Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Вельчева Наталя Михайлівна, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області, суд, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2024 року заявник через свого представника звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області.

Заява мотивована тим, що 14 жовтня 2010 року заявнику ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯИ № 248469 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області №61/А-2010 від 23 лютого 2010 року, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, площею 0,9999 га, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:002:1830, на ім`я ОСОБА_1 . Допущена помилка у правовстановлюючому документі у написанні прізвища перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Сектором №1 Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 25 липня 2024 року заявнику відмовлено у виправлені помилки у Державному акті на право на земельну ділянку. Оскільки заявник не може вільно розпоряджатися майном, просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Саратського районного суду Одеської області, 09 серпня 2024 року матеріали справи передані для розгляду судді Миргород В.С.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 13 серпня 2024 року провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження. Заінтересованій особі встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання заперечення на заяву.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явились, про розгляд справи в суді повідомлені належним чином. До суду представник заявника направила заяву, в якій наполягає на задоволенні заяви в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі та участі заявника.

Представник заінтересованої сторони Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області В. Райчева до суду не з`явилася, була належним чином повідомленою про дату, час, та місце розгляду справи. Подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, у вирішення справи по суті поклалася на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі заявника та заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Судом встановлено, що згідно з Державним актом на право власності на землю серії ЯИ № 248469, виданим 14 жовтня 2010 року гр. ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68, їй передано на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 23 лютого 2010 року № 61/А-2010 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,9999 га, масив № 1 ділянка № НОМЕР_2 , в межах території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області.

Як вбачається з копії розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 23 лютого 2010 року № 61/А-2010 «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншим (згідно додатка)», земельна ділянка ведення особистого селянського господарства, площею 1,00 га, передана ОСОБА_1 .

Право власності на нерухоме майно, згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 29 липня 2024 року зареєстроване на ОСОБА_1 ; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: :01:002:1830.

Тобто, дані особи, на ім`я якої посвідчено право власності на земельну ділянку за вказаним Державним актом різняться в частині даних прізвища, а саме « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 », інші дані співпадають.

На підтвердження прізвища заявника як " ОСОБА_5 " нею надано копію паспорту громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 07 листопада 2019 року Органом 5144.

Як вбачається з копії довідки від 19 листопада 2019 року №199, виданої секретарем Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, у житловому будинку АДРЕСА_1 , на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства якого видався Саратської районної державною адміністрації 14 жовтня 2010 року Державний акт на право власності на землю серії ЯИ № 248469, з 06 вересня 2001 року зареєстрована саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Михайлівка Саратського району Одеської області. Перейменування АДРЕСА_2 мало місце згідно з рішенням Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області № 0-УІІ від 22 грудня 2015 року.

Вказане свідчить про належність Державного акту саме заявнику, а зазначення прізвища " ОСОБА_4 " замість " ОСОБА_5 " є опискою, якої допустився орган при його видачі. Той факт, що в Державному акті при його видачі допущено помилку в написанні прізвища заявника заінтересована особа не заперечує.

25 липня 2024 року листом вих. № 2295/340-24 Сектором №1 Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області заявнику відмовлено у внесенні змін у прізвищі до Державного акта право власності на землю серії ЯИ № 248469, який видано 14 жовтня 2010 року на ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з набранням чинності Законами України «Про Державний земельний кадастр». «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, ст. 1126 Земельного кодексу України з 01 січня 2013 року, якими змінено порядок реєстрації земельних ділянок та оформлення правовстановлюючих документів на них. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09 вересня 2013 року № 537 скасовано наказ Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22 червня 2009 року «Про затвердження Інструкції ро заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», у зв`язку з чим внесення змін до Державних актів є неможливим. На теперішній час право власності на земельну ділянку посвідчується Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесених згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 №43, будь-які виправлення в державних актах на право постійного користування землею не допускаються. У зв`язку із набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України "Про державний земельний кадастр" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заявник не може поновити чи отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позасудовому порядку.

Факт належності заявнику Державного акту на право власності на землю, як правовстановлюючого документу, має для неї юридичне значення, оскільки є підставою для володіння, користування та розпорядження майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

До справ окремого провадження не застосовується вимоги процесуального закону щодо змагальності процесу та меж судового розгляду справи, не діє право на укладення мирової угоди, справа не передається на розгляд третейського суду.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України у справах окремого провадження, при ухваленні судового рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Михайлівка Саратського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_4 , Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 248469, виданого на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації № 61/А-2010 від 23 лютого 2010 року на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,9999 га, масив № 1 ділянка № НОМЕР_2 , в межах території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, на ім`я « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород