ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1576/21 Номер провадження 22-ц/814/3216/24Головуючий у 1-й інстанції Москаленко В.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 травня 2024 року, ухвалене суддею Москаленко В.В., повний текст рішення складено 22 травня 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 6 728,86 грн за кредитним договором №б/н від 29.03.2013 та судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29.03.2013 ОСОБА_5 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1967,97 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи за «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.01.2019. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де зазначена однакова адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 11.04.2020 позивачем була пред`явлена претензія кредитора до Полтавської державної нотаріальної контори та 14.05.2020 отримана відповідь. 21.07.2020 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 позивач направив листи претензії, яким пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_5 становить: 6 728,86 грн, яка складається з: - 1627,98 грн - заборгованість за кредитом, 5 100,88 грн - заборгованість за комісією та пеня.

08.07.2022 до суду першої інстанції надійшла уточнена позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 (яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 6 728,86 грн за кредитним договором №б/н від 29.03.2013 та судовий збір (т.1 а.с. 210-211).

08.11.2022 до суду першої інстанції надійшла заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 (яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 29.03.2013 у розмірі 2 442,03 грн (1627,98 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 813,99 грн заборгованість з пені), а також понесені позивачем судові витрати (т.2 а.с. 91).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 травня 2024 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.03.2013 у розмірі 2 442,03 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від спадщини на користь неповнолітнього ОСОБА_3 , єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є неповнолітній син ОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_2 . На цей час відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому судом визнано зобов`язання по договору невиконаними. Причини невиконання зобов`язань правового значення для справи не мають. Крім того, судом враховано, що позовна заява була подана до суду 17.06.2021. Позивач дізнався про наявність спадкоємців ОСОБА_5 14.05.2020 з відповіді Полтавської районної державної нотаріальної контори, а тому суд першої інстанції визнав, що строк позовної давності, встановлений для звернення до спадкоємця боржника статтею 1281 ЦК України, порушений не був. Крім того, як вбачається з виписки по рахунку, 08.07.2019 на рахунок було внесено 500,08 грн, що свідчить про визнання заборгованості відповідачем. Отже, позовну заяву подано в межах строку позовної давності.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при задоволенні позову судом не було встановлено вартість спадкового майна покійного ОСОБА_5 , в межах якого можливо здійснити стягнення з його спадкоємців. Позивачем не надано докази, яким підтверджується факт виникнення кредитних зобов`язань, зокрема справжність Генеральної угоди про реструктуризацію боргу, викликає обґрунтовані сумніви в частині її підписання ОСОБА_5 , відсутні докази ознайомлення позичальника та підписання ним Умов і правил надання продукту кредитних карт, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд в аналогічних спорах (постанова Великої Палати Верховного суду у справі №342/180/17 від 03.07.2019). Вважає, що вказана угода з ОСОБА_5 не була укладеною і на її підставі взагалі не можуть виникати права та обов`язки. Крім того, відповідачу взагалі не надавалися копії зазначених доказів, а тому вони не можуть бути враховані в силу ч.9 ст. 83 ЦПК України. Позивачем не здійснено детального і обґрунтованого розрахунку тіла кредиту та пені у розмірі 2 442,03 грн, не вказано природи і підстав їх нарахування, періоду, суми тощо, з відповідними посиланнями на умови укладеного і дійсного договору чи положення закону. Тобто, в силу ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України позивач взагалі не обґрунтував належними доказами і не вказав підстав позову в цій частині, тому такі вимоги не можуть бути задоволені. Зазначає, що він не отримував заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , на користь позивача заборгованість у розмірі 2 442,03 грн (1627,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 813,99 грн - заборгованість з пені) за кредитним договором №б/н від 29.03.2013 та понесені судові витрати, тому він не мав можливості подати свої заперечення. Вказує, що позивач подав неналежні, недопустимі та недостатні докази (розрахунок і неналежним чином оформлену виписку), до яких внесено завідомо неправдиві відомості, а саме інформацію про сплату 08.07.2019 500,08 грн, а 13.10.2023 4 286,89 грн. Звертає увагу суду, що позичальник ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про неможливість здійснення ним вказаних платежів. Також, відповідачу взагалі не надавалася заява про зменшення розміру позовних вимог та виписка, а тому вони не можуть бути враховані в силу ч.9 ст. 83 ЦПК України. Враховуючи висновки Великої Палати Верховного суду у постанові від 28.03.2018 у справі №4449519/12, позивач пропустив строки звернення до суду, адже їх перебіг має рахуватися по кожному місячному платежу, по якому настало право вимоги (25 число), а не від терміну дії кредитної картки. Також, оскільки закінчився строк позовної давності по щомісячним платежам, то закінчився і строк позовної давності по пені та комісії. Таким чином вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на підставі неналежних, недопустимих, недостовірних і недостатніх доказів, а також безпідставно не застосував наслідки пропуску позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 25.09.2024 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 27.08.2024 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 197-201), які були доставлені до електронних кабінетів, та поштовим зв`язком. Судові повістки на ім"я відповідача ОСОБА_2 та на ім`я особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_1 повернулися до апеляційного суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою", що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки та доказом належного повідомлення цих учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 26.08.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 29.03.2013 ОСОБА_5 підписав «Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт» з метою сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами №SAMDNS0OTC000345177 від 12.11.2007 та №PLXRRX11780868 від 12.11.2007, чим уклав угоду про наступне. ОСОБА_5 отримав строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1967,97 грн на строк 06 місяців з 29.03.2013 по 30.09.2013 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (т.1 а.с. 10).

09.01.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого 10.01.2019 Подільським районним у м. Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №32 (т.1 а.с. 41).

11.04.2020 банк направив до Полтавської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора (т.1 а.с. 44).

Листом №01-16/480 від 14.04.2020 Полтавська районна державна нотаріальна контора повідомила про те, що спадкова справа щодо майна померлого не заводилася (т.1 а.с. 45).

21.07.2020 позивачем на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 направлено листи-претензії №SAMDN3478 та №SAMDN3478 (т.1 а.с. 46, 47).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №.06.2019 після смерті ОСОБА_5 відкрита спадкова справа №64358447 (т.1 а.с. 90).

Згідно з матеріалами спадкової справи №44/2019, заведеної приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., у спадковій справі знаходяться заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про відмову від спадщини за №114 та №115 від 21.06.2019 на користь сина померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщину не видавалися, документи щодо належності померлому ОСОБА_5 майна та його вартості в спадковій справі відсутні (т.2 а.с. 152, 154).

01.06.2022 позивачем було направлено на ім`я відповідача ОСОБА_2 лист-претензію №SMDN3478 від 16.05.2022 як представника спадкоємця позичальника ОСОБА_3 (т.1 а.с. 212).

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду розрахунок, згідно з яким вбачається, що станом на 13.10.2023 заборгованість ОСОБА_5 перед позивачем становить 2 442,03 грн. При цьому, як вбачається з виписки, 08.07.2019 на рахунок позивача було сплачено 500,08 грн, а 13.10.2023 4 286,89 грн (т.2 а.с. 85-87).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормою частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частини перша-друга статті 207 ЦК України).

Згідно із статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статей 6,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частин першої-другої статті 1069 ЦПК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка),банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Відповідно д статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статей 1216-1218, 1220-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом статей 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За приписами статей 1258, 1261-1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Суд зазначає, що хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів спадкоємців, які прийняли спадщину.

З огляду на зміст статті 1281 ЦК України допускається два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано через нотаріуса. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. При цьому законодавством не передбачені форма і зміст вимог кредитора та на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі №522/5924/17 (провадження №61- 8793св20).

Частиною першою статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

За таких обставин суд першої інстанції на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

За змістом частини другої статі 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини третя статті 1281 ЦК України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 у справі №320/915/19 суд дійшов висновку, що за змістом статті 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Згідно висновків Верховного Суду викладених у постанові від 27 листопада 2019 у справі №2-4392/09, від 16 жовтня 2019 у справі №638/21181/15-ц, від 11 вересня 2019 у справі №705/2-1281/2010 особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Згідно із ч. 3 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин та підтверджується матеріалами справи, що спірні відносини виникли між ОСОБА_5 та АТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання 29.03.2013 ОСОБА_5 «Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт» з метою сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами №SAMDNS0OTC000345177 від 12.11.2007 та №PLXRRX11780868 від 12.11.2007, чим уклав угоду про наступне. Позичальник ОСОБА_5 отримав строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1967,97 грн на строк 06 місяців з 29.03.2013 по 30.09.2013 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,012% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (т.1 а.с. 10).

09.01.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 41).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №56604320 після смерті ОСОБА_5 21.06.2019 відкрита спадкова справа №64358447 за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тобто в межах 6-ти місячного строку прийняття спадщини (т.1 а.с. 89,90). Свідоцтв про право на спадщину не видавалося.

Згідно з матеріалами спадкової справи №44/2019, відкритої 21.06.2019 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., у спадковій справі знаходяться заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про відмову від спадщини за №114 та №115 від 21.06.2019. на користь сина померлого онука ОСОБА_3 (т.2 а.с. 152, 154).

Враховуючи відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від спадщини на користь неповнолітнього онука ОСОБА_3 , отже, єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є його неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , законним представником якого є його мати ОСОБА_2 (свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 від 20.09.2011) (т.2 а.с. 157).

Згідно ч.1-4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

По справі вбачається, що 11.04.2020 АТ КБ «ПриватБанк» на адресу Полтавської районної державної нотаріальної контори направив рекомендований лист про включення кредиторських вимог АТ КТ «ПриватБанк» в спадкову масу у зв`язку зі смертю 09.01.2019 позичальника ОСОБА_5 (претензію кредитора), що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень (т.1 а.с. 42-43,44).

Листом Полтавської районної державної нотаріальної контори від 14.04.2020 №01-16/480 на адресу АТ КБ «ПриватБанк» повернуто претензію кредитора на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки спадкова справа Полтавською районною державною нотаріальною конторою не відкривалася (т.1 а.с. 14).

01.06.2022 АТ КБ «ПриватБанк» направлено на ім`я ОСОБА_2 лист-претензію №SMDN3478 від 16.05.2022 як представнику спадкоємця позичальника ОСОБА_3 , що підтверджується фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» та реєстром згрупованих поштових відправлень (т.1 а.с. 212, 213).

Таким чином, єдиним спадкоємцем померлого позичальника ОСОБА_5 є його неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інтереси якого представляє його мати ОСОБА_2 .

Особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, не є стороною договору, відмовився від спадщини на користь свого неповнолітнього онука ОСОБА_3 , тому вказані підстави не породжують для ОСОБА_1 жодних прав та обов`язків та, відповідно, рішенням суду від 22.05.2024 не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

З огляду на викладене та керуючись ч. 3 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З підстав вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , а тому у порядку ч. 3 ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 362 ч.3, 381 ч. 2 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 травня 2024 року у справі №553/1576/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 вересня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов