Справа № 452/3601/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали судового доручення, яке надійшло від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо вручення судових документів ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2024 року від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року надійшло доручення румунського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , який згідно матеріалів доручення проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши матеріали судового доручення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.500 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Доручення іноземних судів виконуються на території України з урахуванням вимог розділу ХІ ЦПК України і розділів ІІІ та VІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 (далі - Інструкція)

Так, пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції передбачено, що доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.

Доручення іноземних компетентних органів отримує Мін`юст від центрального органу, визначеного міжнародним договором України, або через дипломатичні канали.

Мін`юст перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах з державою, від компетентного органу якої надійшло доручення, відповідність оформлення такого доручення положенням відповідного міжнародного договору України та достатність інформації, що міститься у дорученні, для його виконання згідно з міжнародним договором України.

Мін`юст повертає доручення до іноземного компетентного органу для належного оформлення, якщо отримане іноземне доручення не відповідає вимогам міжнародного договору України і це унеможливлює його виконання.

У разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідно до якої Україна приєдналася до неї згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» № 2052-III від 19 жовтня 2000 року.

Румунія також є учасником вказаної вище Конвенції, тому до правовідносин щодо вручення судових документів необхідно застосовувати положення такої Конвенції.

За змістом статті 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Правилами статті 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року визначено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Пунктом 6.6 вищевказаної Інструкції, у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

З урахуванням викладеного всі документи, що підлягають врученню, підлягають обов`язковому перекладу в даному конкретному випадку на українську мову.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.500 ЦПК України, судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Долучені до супровідного листа Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції доручення румунського суду про вручення судових документів, складене на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову, додані формуляри не мають перекладу українською мовою, що позбавляє суд можливості встановити чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити, з`ясувати назву та місцезнаходження іноземного державного органу, від якого надійшло таке доручення, процесуальний статус особи, якій необхідно вручити відповідні документи, суть справи, дані особи, які необхідно вручити документи, у тому числі місце проживання, інформацію про майно останнього, додаткові обставини пов`язані з виконання судового доручення у відповідності до розділу ІІІ Інструкції. Крім того, до доручення не додано доказів, що особа, якій мають бути вручені такі документи, розуміє румунську мову, що унеможливлює виконання вказаного доручення, в розумінні вищенаведених вимог даної Інструкції.

Дані обставини є суттєвими для виконання судового доручення іноземного суду.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутня можливість виконати дане судове доручення, оскільки як саме доручення, так і документи, які підлягають врученню, не перекладені на українську мову, тому судове доручення підлягає поверненню до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без виконання.

На підставі викладеного, керуючись стст.500,501 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У прийнятті до виконання судового доручення румунського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , скероване Західним міжрегіональним управління Міністерства юстиції, - відмовити.

Матеріали доручення румунського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 повернути до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Т.М. Кущ