єдиний унікальний номер справи 545/4525/23
номер провадження 2-о/546/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Сербіненко І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 ,

УСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 05.12.2023 матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , передано на розгляд за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями вище зазначену заяву розподіллено судді Сербіненко І.В.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що бабуся ОСОБА_3 , відповідно до висновку ЛКК від 14.04.2023 № 157 потребує постійного стороннього догляду.

Заявник щоденно здійснює постійний догляд за ОСОБА_3 , постійно проживає з хворою. Інші особи дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5 не можуть здійснювати постійний сторонній догляд.

Крім того, представник заявника у заяві зазначає, що «факт має для заявника юридичне значення, оскільки, від його встановлення залежить можливість безперешкодної реалізації його особистих та батьківських прав та обов`язків. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні і утриманні потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та прав заявника як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення».

Представник заявника, також посилається на ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Тобто, «встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні» не має відношення до вище вказаної заяви, оскільки представник заявника просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме - необхідності здійснення постійного догляду заявником ОСОБА_1 який проходять військову службу.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі, суд прийшов до наступних висновків.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки та від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і їх встановлення в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку.

У заяві вказано, що від встановлення факту здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за ОСОБА_3 має для заявника юридичне значення, виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Слід також звернути увагу, що приватноправовий інструментарій для захисту права не має використовуватися для невиконання публічних обов`язків, зокрема що стосується виконання заявником військового обов`язку, у тому числі звільняння заявника з військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Відповідно до Пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги», надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» встановлено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи: заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг.

Статтею 22 Закону України «Про соціальні послуги» передбачено порядок укладення між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником договору про надання соціальних послуг.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, визначено Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Рішення про надання соціальних послуг, отримання постійного догляду приймають структурні підрозділи з питань соціального захисту населення.

Процедура оформлення постійного догляду встановлена законом та підзаконними актами, в тому числі Постановою КМУ № 859 від 23.09.2020, та відбувається за зверненням до відповідних компетентних органів за місцем проживання заявника та особи, якій необхідні соціальні послуги з догляду.

Викладене вказує на те, що законом передбачено соціальний захист особи, яка потребує догляду, та для цього створені територіальні органи соціального захисту населення.

Тобто, законом визначено порядок встановлення факту постійного надання соціальних послуг (догляду), про встановлення якого просить заявник.

Враховуючи викладене вище, суд звертає увагу, що фактично надання соціальних послуг у вигляді постійного догляду за особою похилого віку, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися здійснюється в порядку, встановленому чинним законодавством і оформлюється рішенням відповідного органу, а тому даний факт не може бути встановлений в судовому порядку.

У разі ж відмови заявнику у призначенні його надавачем соціальних послуг він має право оскаржити таке рішення суб`єкта владних повноважень у судовому порядку.

Разом з цим, у заяві не зазначено відомостей про те, що заявник дотримався встановленої законодавством процедури та звертався до відповідного місцевого органу з питань соціального захисту населення з даного приводу, та не надано відповідних доказів.

Заявник у поданій заяві не вказав та не надав доказів про те, що він використав всі передбачені законодавством можливості для встановлення та підтвердження даного факту в позасудовому порядку.

Отже, заявник має право звернутися до відповідних уповноважених органів з дотриманням вимог законодавства та у разі незгоди із прийнятим рішенням, оскаржити його в судовому порядку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, порядок призначення особи для здійснення догляду за особою, яка потребує постійного догляду, та встановлення відповідного факту, чітко визначений відповідним законодавством, у зв`язку з чим не може встановлюватися у судовому порядку в порядку окремого провадження.

Враховуючи наведене, у відкритті провадження за такою заявою необхідно відмовити.

Керуючись ст. 186 260, 261, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 .

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя - І.В. Сербіненко