Пр.№6/756/513/24
У Х В А Л А

19 вересня 2024 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Любін А.Ю.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення, мотивуючи цю вимогу наступним.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.05.2024 частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і стягнуто з неї заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 159 500 грн, інфляційні втрати у розмірі 25 583,05 і судові витрати у розмірі 6940 грн., а всього 192 023,65 грн.

На виконання цієї постанови видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Борейка М.В., який 27.07.2024 відкрив виконавче провадження НОМЕР_3. З того часу приватним виконавцем вчиняються виконавчі дії і в телефонній бесіді він повідомив боржницю про намір у примусовому порядку реалізувати належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Ця квартира є єдиним місцем проживання боржниці та членів її сім`ї.

Як випливає зі змісту рішення Оболонського районного суду м.Києва від 06.10.2023 та Постанови Київського апеляційного суду від 16.05.2024квартира, в якій проживає відповідачка знаходиться в будинку (гуртожиток загальною площею 3002,4 кв.м. за адресою - АДРЕСА_2 , який належить ДАТ «Промінвестбанк».

ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Промінвестбанк» та на період роботи їй була виділена кімната в гуртожитку № 504 площею 25,8 кв. м. За експлікацією від 19.04.2021 кімната №504 має загальну площу 25,8 кв.м., житлову - 13,1 кв.м.

25.02.2022 p. Правління Національного Банку України прийнято рішення №90-рш/БТ, яким відкликано банківську ліцензію ПАТ «Промінвестбанк» та прийнято рішення ліквідувати ПАТ «Промінвестбанк».

3 25.02.2022 р. та на даний час від імені ПАТ «Промінвестбанк» діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Промінвестбанк» на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб N?130 від 25.02.2022 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Весною 2024 року Фонд попередив всіх квартиронаймачів у гуртожитку, в тому числі і ОСОБА_1 про те, що всі активи ПАТ «Промінвестбанк» в тому числі і кімнати, які знаходяться в гуртожитку за вказаною адресою, будуть реалізовуватись на електронному аукціоні в процедурі ліквідації банку.

20.05.2024 р. відбувся електронний аукціон по примусовій реалізації квартири АДРЕСА_1 , в якій проживала разом із сім?єю боржниця ОСОБА_1 .

Щоб не втратити єдине житло, ОСОБА_1 не мала іншого шляху як заручитися підтримкою знайомих та родичів щодо запозичення у них коштів на придбання нею квартири на аукціоні та прийняла участь у електронному аукціоні по продажу активу ПАТ «Промінвестбанк», номер лота G22N026060, найменування лота - квартира однокімнатна, загальною площею 25,8кв.м., житлова площа 13,1 кв.м., за адресою - АДРЕСА_3 .

Згідно Протоколу електронного аукціону N?GFE001-UA-601 від 20.05.2024 ОСОБА_1 стала переможцем вищевказаного електронного аукціону. Згідно Протоколу сума, яка підлягає сплаті переможцем електронного аукціону становила 958888,00 грн.

Протокол електронного аукціону було сформовано 20.05.2024 р. Переможець аукціону зобов?язаний був здійснити повну оплату коштів за лот на рахунок банку не пізніше 18 робочих днів з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону. Тобто до 15 червня 2024 р.

23 травня 2024 р. ОСОБА_1 зробила перший внесок на рахунок банку трьома переказами на загальну суму 398 000,00 грн.

05 червня 2024 р. ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_4 договір позики, за яким отримала від нього кошти у розмірі 569 640, 00 гривень, про що надала розписку та зобов`язалась повернути кошти до 31.12.2024 р.

05 червня 2024 р. ОСОБА_1 на рахунок банку здійснила наступні 2 перекази на загальну суму у розмірі 300 000, 00 грн.

06 червня 2074 р. колі ОСОБА_1 здійснила останні два перекази на загальну суму260 888 грн. Тобто усього за придбання майна були перераховані кошти у розмірі 958 888 грн.

12 червня 2024 ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Промінвестбанк», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Промінвестбанк» на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб N?130 від 25.02.2022 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1 .

Іншого житла у ОСОБА_1 окрім квартири АДРЕСА_1 не мае.

У вказаній квартирі ОСОБА_1 була зареєстрована та фактично мешкала з 06.07.1990 р.

Заявниця вважає, що існують незалежні від неї обставини, які унеможливлюють погасити борг перед ПАТ «Промінвестанк» по вищевказаному рішенню суду, а саме - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у зв?язку з ліквідацією ПАТ «Промінвестбанк» у травні 2024 р. виставив на примусовий продаж через електронний аукціон всі квартири ліквідованого банку, які знаходились у гуртожитку за адресою - АДРЕСА_2 , в тому числі і квартиру N? 504 , в якій мешкала ОСОБА_1 з 1990 р.

З наведених вище підстав всі свої грошові кошти, в тому числі запозичені, ОСОБА_1 в першу чергу вимушена була витратити на те, щоб зберегти єдине житло, а тому не змогла сплатити стягнуті за рішенням суду грошові кошти. Вказані дії щодо придбання квартири на електронному аукціоні були для ОСОБА_1 вимушеними, оскільки в іншому випадку вона б втратила єдине своє житло та із сім?єю лишилась на вулиці.

ОСОБА_1 є пенсіонеркою, про що свідчить Пенсійне посвідчення НОМЕР_2 від 21.06.2023 р. та її єдиним доходом є пенсія за віком, яку вона отримує з травня 2023 р.

Іншого доходу у ОСОБА_1 не має.

Місячний розмір пенсії боржника становить 16 868, 20 грн. Щоб не накопичувати поточної заборгованості за житлово-комунальні послуги, з цієї суми боржник щомісячно сплачує 1 500 грн. за житлово-комунальні послуги. А також витрачає частину коштів на харчування та засоби існування.

Частину ж пенсії боржник має звертати на погашення заборгованості перед позикодавцем, який запозичив ОСОБА_1 кошти для придбання квартири на аукціоні.

Викладені обставини істотно ускладнили для ОСОБА_1 виконання рішення суду від 16.05.2024 р. по справі N? 756/19533/21, оскільки вона також має виконувати свої зобов?язання не лише за Постановою Київського апеляційного суду від 16.05.2024 р. по справі N? 756/19533/21, але й змушена була, щоб не втратити єдине житло, прийняти на себе інші зобов?язання щодо виплати боргу перед позикодавцем ОСОБА_4 згідно Договору позики та викупити квартиру.

У зв`язку з цими обставинами ОСОБА_1 не може погасити повністю заборгованість одним платежем за відсутності умислу на ухилення від виконання зобов`язань.

Відстрочка виконання рішення надасть додатковий час ОСОБА_1 для пошуку роботи та можливості зібрати кошти для виплати боргу.

Крім того, звертає увагу суду на те, що згідно платіжної інструкції від 07.08.2024р. про сплату 52 800 гривень з призначенням платежу: Сплата боргу по виконавчому провадженню ВП НОМЕР_3 від 18.07.2024 року) 07.08.2024р. ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження сплатила стягувачу 52 800 грн. внаслідок чого стягувана з ОСОБА_1 , за рішенням суду загальна сума заборгованості зменшилась зі 192 023,65 грн. до 139 223,65 грн. та не перевищує розміру 20 мінімальних заробітних плат. Щоб погасити частину боргу та довести суму виконавчого провадження до 160 000 грн., ОСОБА_1 вимушена була звернутися за позикою до ОСОБА_5 та укласти з нею договір на суму 1200 дол. США, про що свідчить розписка від 06.08.2024 р. та зобов`язалась повернути кошти до 31.12.2024 року.

З зазначених підстав просить відстрочити виконання рішення суду строком на один рік.

Від представника стягувача надійшли пояснення, в яких він заперечує щодо цієї заяви, посилаючись на те, що на підставі рішення НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 25.02.2022 розпочато процедуру ліквідації Банку строком на три роки, тобто до 24.02.2025. В даний час Державі належить 99,772644% акцій Банку і кошти, які будуть отримані від продажу майна Банку, в тому числі стягнуті за судовим рішенням, поповнюють Державний бюджет України і надають можливість погасити кредиторські вимоги, а тому стягнення з відповідача заборгованості є одним з заходів для повернення дебіторської заборгованості банку. Також зазначив, що заявницею не зазначено доводів, які б вказували на винятковість випадку і ускладнення виконання рішення суду. Всупереч положенням ст.435 ЦПК України, заявниця просить відстрочити виконання рішення на один рік з моменту подання заяви до суду, а не з моменту ухвалення рішення. Звертає увагу на те, що процедура ліквідації банку спливає 24.02.2025.

Заявниця і її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, а представник стягувача наполягав на тому, що вимоги про відстрочку є безпідставними.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Дана норма пов`язує можливість розстрочення чи відстрочення виконання рішення, зокрема, у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Суд у вирішенні цих питань враховує те, що обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні.

Суд оцінює докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, керуючись критерієм настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення, у кожній конкретній справі з врахуванням всіх особливостей ситуації, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.

При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення суд виходить із міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (Постанова Верховного Суду № 2-54/08 від 21.02.2019).

Розстрочка/відстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому ст. 373 ЦПК (ст. 435 ЦПК в редакції Закону України від 03.10.2017), за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

Згідно з ч. 1ст. 435 ЦПК за заявою сторони суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 3- 4 ст. 435 ЦПК підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 зазначено, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення заявниця посилається на відсутність коштів для погашення заборгованості одноразовим платежем, а також на те, що подальше вчинення виконавчих дій може призвести до примусової реалізації її єдиного житла.

Посилання на те, що під час наданого судом часу на відстрочку виконання судового рішення заявниця може знайти роботу для отримання додаткового доходу, який нею буде спрямований на виконання судового рішення є припущеннями, оскільки доказів щодо реалізації такого наміру суду не надано.

Відсутність коштів для погашення заборгованості, наявність інших невиконаних зобов`язань не свідчить про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд вважає, що посилання заявниці на те, що продовження виконавчих дій приватним виконавцем призведе до примусової реалізації її єдиного житла, суд вважає необґрунтованим і вважає за доцільне зазначити, що cтаттею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

«Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 42, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Частиною 7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Питання про наявність підстав для звернення стягнення на нерухоме майно, належне боржнику, має бути вирішено приватним виконавцем у межах відповідного виконавчого провадження, з огляду на залишок неповернутої суми боргу, дійсність тверджень про відсутність іншого житла а у суворій відповідності до норма чинного національного та міжнародного законодавства. Дії, рішення приватного виконавця щодо цього підлягають судовому контролю в порядку, визначеному у Розділі VII ЦПК України.

З зазначених вище підстав, суд вважає правильним у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення відмовити.

Керуючись ст.435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 25.09.2024

Суддя: А.М.Майбоженко