Справа № 610/3745/24
провадження № 2/610/1247/2024
У Х В А Л А

27.09.2024 суддя Балаклійського районного суду Харківської області Тімонова В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла зазначена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила її місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання відповідача ОСОБА_2 : с. Битошь Дятьківського району Брянської області.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з відповіді № 809114 від 26.09.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, відомості щодо ОСОБА_2 відсутні.

З позову не вбачається, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей.

Доказів, що на утримані позивача є малолітні або неповнолітні діти, а також, що вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача або подружжя домовилось про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивача до позову не додано та з позовної заяви цього не вбачається.

Таким чином, позов пред`явлено з порушенням правил підсудності.

Статтею 31 ЦПК України передбачено дії суду у разі надходження справи з порушенням правил підсудності.

Водночас суд не має можливості передати справу для розгляду іншому суду, якому вона підсудна, оскільки справа підсудна суду РФ, держави, яка веде агресивну війну проти України, що робить неможливим звернення позивача до суду встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Разом з тим, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Цивільне процесуальне законодавство не містить чіткої відповіді як діяти суду за таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Ст. 29 ЦПК України визначено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Відтак, зважаючи на те, що позивач є громадянкою України та проживає на території України, відповідач по справі є іноземцем, громадянином РФ, з якою Україна розірвала дипломатичні відносини, дія Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22 січня 1993року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР, зупинена у відносинах з Російською Федерацією, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, слід скерувати до Верховного Суду для визначення підсудності.

Керуючись ст. 27, 29, 258 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити до Верховного Суду (01043, м Київ, вул. П. Орлика, 8) для визначення підсудності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.М. Тімонова