Справа № 146/1254/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Мороза І.С.

за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача адвокат Близнюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

7 серпня 2024 року до суду з цією позовною заявою, посилаючись на ст.ст. 194, 196 СК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 , в якій просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів та заборгованість за несплату аліментів.

Даний позов обґрунтовано наступним.

За рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 січня 2023 у справі 146/1523/22 видано виконавчий лист 146/1523/22 від 22 лютого 2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Боржник ОСОБА_3 аліментів в повному обсязі не платив та допустив заборгованість, яка станом на 01 травня 2023 становить 16049,27 грн.

Позивачка вказує, що відповідачем не сплачуються аліменти за період з 1 квітня 2023 по 1 травня 2024 у зв`язку з чим пеня становить 138915,50 але враховуючи ч.1 ст. 196 СК України пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розмір заборгованості, тому розмір пені складає 16049,27 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 9 вересня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 9 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 23 вересня 2024 року, за клопотанням сторони відповідача в якості доказу витребувано у канцелярії Томашпільського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 146/150/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин викладених у позові, просив позов задовільнити повністю. Зазначив, що його довірителька ОСОБА_1 дійсно зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, однак предметом розгляду була інша сума на підставі довідки. Вказав, що відповідачем не вчинялося жодних дій на погашення заборгованості.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позицію свого представника, позов просила задоволити, та зазначила, що відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає та не в повній мірі сплачує аліменти. Оскільки відповідач добровільно не бажає сплатити виниклу заборгованість, тому з даним позовом вона звернулася до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Близнюк В.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні, оскільки позов безпідставний та необґрунтований. Зазначив, що відповідач сплачує аліменти в присудженому судом розмірі, а виконавча служба рахує аліменти по середній заробітній платі в певній місцевості. Вказав, що судом уже розглядався спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року в справі № 146/374/18, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено повністю. Змінено розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року. Призначено даним рішенням новий розмір аліментів, а саме вирішено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.

Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 згідно рішення № 146/1523/22 виданого Томашпільським районним судом 22 лютого 2023 року від 17 травня 2024 року № 16928/22.20.34/24 виданого Крижопільським ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) видно, що в графі 2 розмір доходу/середня заробітна плата для цієї місцевості становить 10106,77 грн на місяць; розмір аліментів визначений у виконавчому документі - 0,25; заборгованість на 30 число поточного місяця: лютий 2023 рік - (-838,39 грн), березень 2023 рік - 105,69 грн, квітень 2023 рік - 1105,69 грн, травень 2023 рік - 1105,69 грн, червень 2023 рік - 1056,69 грн, липень 2023 рік 1154,69 грн, серпень 2023 рік - 2526,69 грн, вересень 2023 рік -( -373,31 грн), жовтень 2023 рік - 1076,69 грн, листопад 2023 рік - 1076,69 грн, грудень 2023 рік - 1076,69 грн, січень 2024 рік -2526,69 грн, лютий 2024 рік -(-604,31 грн), березень 2024 рік -2526, 69 грн, квітень 2024 рік - 2526, 69 грн; сукупний розмір заборгованості 16 049,27 грн.

Вказаний розрахунок заборгованості стороною відповідача не оспорювався.

На ухвалу Томашпільського районного суду від 9 вересня 2024 року надано матеріали цивільної справи № 146/150/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

При дослідженні в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 146/150/24 судом встановлено наступне.

З позову вбачається, що позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування свої позовних вимог зазначає, що боржник ОСОБА_3 аліментів в повному обсязі не платив та допустив заборгованість, яка станом на 1 вересня 2023 року становить 7588,81 грн. Позивачка вказує, що відповідачем не сплачуються аліменти за період з 22 лютого 2023 року по 1 вересня 2023 у зв`язку з чим пеня становить 14568,96 грн. (7588,81*1%*192 дні = 14568,96 грн.), але враховуючи ч.1 ст. 196 СК України пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розмір заборгованості, тому розмір пені складає 7588,81 грн.

Згідно копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 січня 2023 року в справі № 146/1523/22 призначено даним рішенням новий розмір аліментів на утримання дитини, а саме вирішено стягувати аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14-21 справа № 146/150/24)

Згідно копії довідки від 05.09.2023 № 167, виданої Крижопільським ВДВС про те, що в відділі перебуває виконавчий лист №146/1523/22 від 22.02.2023 року виданий Томашпільським районним судом про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.09.2023 року заборгованість становить 7588,81 грн. (а.с. 13 справа № 146/150/24)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно рішення Томашпільського районного суду у справі № 146/1523/22, від 06.03.2024 № 8101 виданого Крижопільським ВДВС та наданого представником відповідача, видно, що в графі 2 розмір доходу/середня заробітна плата для цієї місцевості за період з лютого 2023 по лютий 2024 сума становить 10106,77 грн на місяць. За період з лютого 2023 року по грудень 2023 року сплачено 16825 грн., з них за період з січня 2023 по серпень 2023 сплачено 9575 грн. Сума аліментів, яка підлягає стягненню за період з березня 2023 по лютий 2024 становить 2526,69 грн на місяць. За період з лютого 2023 по серпень 2023 сукупний розмір заборгованості становить 6216,75 грн., що не узгоджується з довідкою від 05.09.2023 № 167, виданою Крижопільським ВДВС. (а.с.41 справа № 146/150/24)

Згідно рішення Томашпільського районного суду від 25 березня 2024 року у цивільній справ і№ 146/150/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та пені за несплату аліментів на утримання дитини, в задоволенні позову відмовлено.

Таким чином з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається та не заперечується сторонами, що станом на час розгляду справи є таке, що набрало законної сили рішення суду, а саме рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року у справі № 146/150/24. Аналізуючи зміст рішення у цивільній справі № 146/150/24, вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом розрахувала пеню за період з 22 лютого 2023 року по 1 вересня 2023 року і визначила її розмірі 7588,81 грн., яку і просила стягнути з відповідача. Відмовляючи в задоволенні позову Томашпільський районний суд зазначив, що оскільки позивачем розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем до суду не надано, наданий відповідачем розрахунок заборгованості складений державним виконавцем не узгоджується з наданою позивачем довідкою про заборгованість складеною державним виконавцем, відтак суд позбавлений можливості встановити наявність та суму заборгованості по аліментах, наявність та кількість прострочених платежів, що унеможливлює проведення розрахунку пені. Тобто, позивач, звертаючись до суду з позовом, не надала розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем, однак отримавши його після ухвалення рішення, яким було відмовлено в позові повністю вирішила повторно звернутись до суду з тими самими вимогами. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина друга, третя статті 83 ЦПК України). Таким чином, позивач ОСОБА_1 розпорядилась своїм правом на стягнення пені по аліментам за період заборгованості з 22 лютого 2023 року по 1 вересня 2023 року, у зв`язку з чим положеннями цивільного процесуального законодавства забороняється повторно звертатися до суду з позовом між тими самими сторонам, тими самими вимогами та з тих самих підстав.

Порушене право позивача, шодо стягнення пені за період з 22 лютого 2023 року по 1 вересня 2023 року було захищене шляхом вирішення спору у справі № 146/150/24, а повторне звернення за захистом своїх прав з тих самих підстав не допускається, таким чином суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за період з 1 квітня 2023 року по 1 вересня 2023 року.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що не може одночасно існувати двох судових рішень, у яких встановлені взаємовиключні юридичні факти щодо однієї і тієї ж особи та стосовно одного й того ж предмета спору.

Щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 1 вересня 2023 року суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові ВС від 18.01.2021 року у справі № 636/3546/17, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом частин 1 та 3 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відтак, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд вважає за необхідне виходити з розрахунку заборгованості по аліментах, складених державним виконавцем відповідно до ч.3 ст. 195 СК України.

Таким чином розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів та утримання неповнолітніх дітей за період з вересня 2023 року по квітень 2024 року складає:

за вересень 2023 року заборгованість відсутня, пеня не нараховується;

сума пені за жовтень 2023 року: нарахована сума аліментів 1076,69 грн. х 1% (пені) х 358 дні (01 жовтня 2023 року по 23 вересня 2024 року) = 3854,55 грн.;

сума пені за листопад 2023 року: нарахована сума аліментів 1076,69 грн. х 1% (пені) х 327 дні (01 листопада 2023 року по 23 вересня 2024 року) = 3520,78 грн.;

сума пені за грудень 2023 року: нарахована сума аліментів 1076,69 грн. х 1% (пені) х 297 дні (01 грудня 2023 року по 23 вересня 2024 року) = 3197,78 грн .;

сума пені за січень 2024 року: нарахована сума аліментів 2526,69 грн. х 1% (пені) х 266 дні (01 січня 2024 року по 23 вересня 2024 року) = 6721 грн .;

за лютий 2024 року заборгованість відсутня, пеня не нараховується;

сума пені за березень 2024 року: нарахована сума аліментів 2526,69 грн. х 1% (пені) х 206 дні (01 березня 2024 року по 23 вересня 2024 року) = 5204,98 грн .;

сума пені за квітень 2024 року: нарахована сума аліментів 2526,69 грн. х 1% (пені) х 175 дні (01 квітня 2024 року по 23 вересня 2024 року) = 4420,5 грн.

Всього станом на 23 вересня 2024 сума пені за період з вересня 2023 року по квітень 2024 року складає 26 919,59 грн.

При цьому слід врахувати, що за правилами ч. 1 статті 196 СК України, розмір пені не може перевищувати загального розміру заборгованості по аліментах, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 10810,14 грн. (загальний розмір заборгованості по аліментах за період з 1 вересня 2023 року по 1 травня 2024 року) пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд виходить насамперед з інтересів дитини, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дитини неналежним чином, аліменти не сплачує, внаслідок чого дитина не отримувала відповідного матеріального забезпечення з боку відповідача.

За наведених обставин, враховуючи що позивачем доведено наявність підстав для стягнення пені, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України,- розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши в сукупності надані докази, оцінивши доводи сторін у справі, обставини справи, враховуючи, що позивачем надано до суду розрахунку заборгованості, який відповідачем не оспорювався, доказів про відсутність заборгованості відповідачем не надано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів слід задоволити часткового, в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по аліментах слід відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 1211,20 грн.

Таким чином з ОСОБА_3 підлягає стягненню в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем ОСОБА_1 в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Оскільки позивача не надала до суду докази понесення нею витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку про відмову в стягненні даних витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст. 180, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів в сумі 10810,14 грн (десять тисяч вісімсот десять гривень чотирнадцять копійок).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за несплату аліментів відмовити.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривні двадцять копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 13.12.2012 Томашпільським РС УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено: 27 вересня 2024 року

Суддя: І. С. Мороз