Справа № 148/1701/24
Провадження №2/148/660/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Cаламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Доля О.А. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є рідною дочкою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 13.07.2006 виконкомом Торківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10.05.2019 по справі №129/1039/19 змінено розмір стягуваних аліментів за виконавчим листом № 148/3032/14-ц, виданим Тульчинським районним судом 18.11.2015 та ухвалено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття кожної з них.

Не погоджуючись із даним рішенням відповідач звернувся до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.03.2021 по справі № 129/950/20 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з 01.09.2022 навчається у Гайсинському медичному фаховому коледжі Вінницької обласної ради, на денній формі навчання, спеціальність 223 Медсестринство (Сестринська справа), за освітньо-професійним ступенем фахового солодшого бакалавра, на державній формі навчання, термін навчання до 30.06.2026.

Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню повнолітньої дочки ОСОБА_1 , яка з 01.09.2022 по 30.06.2026 навчається у Гайсинському медичному фаховому коледжі Вінницької обласної ради, у зв`язку з цим позивач щомісячно потребує матеріальної допомоги, тому просить суд стягнути аліменти на користь позивача, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно, з 16.06.2024 і до закінчення навчання.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Від представника надійшла заява про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/007457166 від 25.06.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 13.07.2006 виконкомом Торківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10.05.2019, змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів для утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим листом № 148/3032/14-ц, виданим Тульчинським районним судом 18.11.2015 та ухвалено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття кожної з них. Гайсинським районним судом Вінницької області 03.07.2019 видано виконавчий лист по даній справі (а.с. 11-13, 17).

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.03.2021, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановлених рішенням суду (а.с. 14-16).

Згідно довідки № 53 від 13.06.2024 Гайсинського медичного фахового коледжу Вінницької обласної ради, ОСОБА_1 навчається в даному закладі, на ІІ курсі денної форми навчання спеціальної 223 Медсестринство (Сестринська справа), за освітньо-професійним ступенем фахового солодшого бакалавра, на державній формі навчання, термін навчання до з 01.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 18).

Відповідно до довідки про стипенцію № 47 від 12.06.2024, яка видана Гайсинським медичним фаховим коледжем Вінницької обласної ради, студентка ОСОБА_1 з січня 2024 по травень 2024 включно отримала стипендію в розмірі 7550 грн (а.с. 19).

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач є батьком повнолітньої ОСОБА_1 , яка після досягнення повноліття продовжує навчання. Отже, позивач має право на звернення до суду з даним позовом та право на стягнення аліментів на свою користь.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За статтею 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилається на те, що не здатна в повній мірі матеріально забезпечувати доньку, яка продовжує навчання.

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати відповідною лікарською комісією, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_1 , не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір`ю повнолітню дочку, яка продовжує навчання, тобто може працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суду не представлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023, 3460-IX затверджено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років -2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний гарантований розмір, визначений у ст. 182 СК України, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не має можливості визначити майновий стан відповідача, чи він працевлаштований та отримує заробітну плату, чи отримує будь які інші доходи, оскільки, відсутні належні та достатні докази вказаних обставин. Однак, відповідач визнав позовні вимоги, а саме: у розмірі 2000 грн, тому суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки у твердій грошовій сумі, відповідно до приписів ч. 3 ст. 181 СК України, якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо визначення періоду стягнення аліментів суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Беручи до уваги, що позовну заяву пред`явлено до суду 25.07.2024, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити її датою закінчення позивачем навчання, тобто 30.06.2026. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання позивач освіти, а тому вважає за необхідне зазначити, що аліменти підлягають стягненню не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років за умови продовження ним навчання.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в розмірі 6000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, яке мотивоване тим, що він не погоджується із розміром правової допомоги у сумі 6000 грн та просить її зменшити, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконанням адвокатом робіт , часом витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, адже зазначена справа не є складною, тому просить зменшити суму витрат на правничу допомогу до 1000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Таким чином, оцінивши співмірність витрат зі складністю справи та з обсягом виконаних адвокатом робіт суд дійшов висновку, що критерію реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру відповідатиме сума витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 3000 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 6, 191, 199, 200 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, 280-282, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн (дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 25.07.2024 і до закінчення навчання - 30.06.2026.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: