Справа № 286/1059/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл в натурі житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл в натурі житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності, і просить розділити в натурі житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , виділивши їй наступні приміщення: коридор площею 10,4 кв.м, вітальню площею 13,6 кв.м, кімнату площею 14,6 кв.м, кімнату площею 16,9 кв. м, кухню площею 5,6 кв. м, кладову площею 1,4 кв.м, санітарну кімнату площею 2,5 кв. м, припинити право спільної часткової власності, визначивши їй частку 1/1, мотивуючи тим, що житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , знаходиться у спільній частковій власності декількох фізичних осіб і належить їй та ОСОБА_2 . Вона є власником 1/2 частини вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.07.2015. Інший власник ОСОБА_2 отримала у власність свою частину на підставі договору дарування від 20.05.2008.

До її частини будинку належить земельна ділянка, правовстановлюючі документи на яку не оформлені. Вона, для вчинення в майбутньому юридично значимих дій, вирішила оформити документи на цю земельну ділянку. При зверненні до розробників земельної документації їй повідомили, що так як будинок перебуває у спільній частковій власності, то необхідно спільне звернення співвласників. Якщо ж один із співвласників раніше оформив свою земельну ділянку, то необхідна копія державного акту.

На скільки їй відомо, відповідач оформила правовстановлюючі документи на свою земельну ділянку. Вона зателефонувала до відповідача з проханням надати копію державного акту на землю, або звернутися спільно, але отримала категоричну відмову. Через це вона не може розпоряджатись своєю власністю.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги вона не визнає та вважає їх безпідставними, так як будинок АДРЕСА_1 вже розділено в натурі ще до переходу їм у власність вказаних частин будинку бувшими власниками.

Вона володіє частиною вказаного будинку на підставі договору дарування частини житлового будинку від 20.05.2008, відповідно до якого їй у власність перейшла1/2 частина вказаного будинку, якою вона користується по даний час. До належної їй на праві власності частини будинку належать конкретні приміщення: коридор 2-1 площею 5,9 кв.м, коридор 2-2 площею 4,9 кв. м, 3 кімнати 2-3 площею 13,9 кв. м, 2-4 площею 16,5 кв. м, 2-5 площею 23,4 кв. м, кухня 2-6 площею 11,7 кв. м, санітарна кімната 2-7 площею 5,7 кв. м, загальною площею 82,0 кв. м.

Позивачка володіє частиною вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.07.2015, відповідно до якого їй у власність перейшла частина будинку загальною площею 65,0 кв. м, якою вона користується по даний час, і їй належать конкретні приміщення, які вона просить виділити їй у власність.

Належні їм частини будинку обладнані окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, а тому вона та позивачка є одноосібними власниками своїх частин будинку, як окремої інвентарної одиниці, тобто їхнє право власності підтверджується окремим правовстановлюючим документом, їх частини будинку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, як окремі домоволодіння і кожен із них має свій технічний паспорт. Відповідно розділяти в натурі вказаний будинок та виділяти позивачці приміщення, якими вона користується, протирічить вимогам ст. 358 ЦК України.

Посилання позивачки на те, що вона немає можливості оформити у власність земельну ділянку для обслуговування належного їй на праві власності домоволодіння є безпідставним, оскільки доказів про звернення за розробленням технічної документації до розробників технічної доументації та відмову в її розробленні, вона не надала.

В судове засіданні учасники справи не з`явилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач щодо задоволення позову заперечує.

Суд, врахувавши доводи сторін, наведені в їх письмових заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАН №533492 від 07.07.2015 належить 1/2 частина житлового будинку в АДРЕСА_1 , а відповідачеві ОСОБА_2 1/2 частина вказаного житлового будинку на підставі договору дарування серії ВКК №729182 від 20.05.2008. Вид спільної власності спільна часткова. Право власності зареєстровано за сторонами у встановленому законом порядку.

Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАН №533492 від 07.07.2015, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме, щодо будинку АДРЕСА_1 , та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.03.2023, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 07.07.2015, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.07.2015, договору дарування частини житлового будинку серії ВКК №729182 від 20.05.2008, витягу з Державного реєстру правочинів від 20.05.2008, а також витягу комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.05.2008 (а. с. 6-7, 13-15, 25-28).

Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Кожний з учасників права спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки. У зв"язку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у випадку недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В ч.6 постанови від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.

Таким чином, з аналізу змісту ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України слідує, що виділ (поділ) часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

При цьому, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 двохквартирний та має окремі входи (а. с. 8-12).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За наведених обставин, посилання відповідача на той факт, що будинок АДРЕСА_1 вже розділено в натурі ще до переходу їй та позивачеві у власність вказаних частин будинку бувшими власниками, а також на те, що вони володіють та користуються кожна своєю частиною, суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки вказані частини будинку сторонам належать саме на праві спільної часткової власності: по 1/2 частині кожному, що підтверджується вищевказаними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Тобто, при поділі спільного майна частка кожного співвласника становить цілу частину - 1/1.

Відтак, враховуючи, що спірне майно належить сторонам на праві спільної часткової власності - двом співвласникам, відповідно можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, зважаючи, що позивачеві для оформлення права власності на земельну ділянку під будинком необхідна згода усіх співвласників, співвласник ОСОБА_2 відмовляється надати свою згоду для оформлення права власності на земельну ділянку позивачеві, що позбавляє останню можливості оформити право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування її 1/2 частини житлового будинку; будинок має окремі входи, тобто наявна визначена законом технічна можливість поділу спільного майна між співласниками на дві частини, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1634 грн. 00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розділити в натурі між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка проживає по АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), яка прживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючий у спільній частковій власності житловий будинок АДРЕСА_1 та виділити ОСОБА_1 наступні приміщення: коридор площею 10,4 кв.м, вітальню площею 13,6 кв.м, кімнату площею 14,6 кв.м, кімнату площею 16,9 кв. м, кухню площею 5,6 кв. м, кладову площею 1,4 кв. м, санітарну кімнату площею 2,5 кв. м, визначивши частку 1/1.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 23.04.2024.