Справа № 372/1322/24
Провадження № 2-1120/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2024 року Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в особі представника Столітнього М.М. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Також просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_3 було укладено електронний Договір № 4326994 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в розмірі 15 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 17.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги за Кредитним договором № 4326994. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по Кредитному договору не сплачена та становить 49 200 грн., з яких: 15 000 грн. тіло кредиту та 34 200 грн. нараховані відсотки. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати.

Ухвалою судді від 13.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27.03.2024 року представник відповідачки адвокат Дончак Д.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2 000 грн. Свою позицію мотивує тим, що відповідачка здійснила чотири оплати, а саме: 16.07.2021 року 2565 грн., 15.08.2021 року 8550 грн., 14.09.2021 року 8550 грн., 19.10.2021 року 9975 грн., на загальну суму 29 640 грн. При цьому, починаючи з 17.07.2021 року нарахування процентів відбувалося за ставкою 1,9% в день, тобто ставка була підвищена з 0,57% до 1,9%. Але у відповідності до пункту 13 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемії, пандемії корона вірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором. Отже первісний кредитор не мав права збільшувати процентну ставку. Таким чином, нарахування процентів слід було проводити не по 285 грн./день, а по 85 грн./день, тобто, якщо нарахування проводились 245 днів, то заборгованість за відсотками становить 245*85=20825 грн., що разом з тілом кредитом становить 35825 грн. в той час як позичальник вже сплатила 29640 грн. Окрім цього, оплата 19.10.2021 року в розмірі 9975 грн. відбулася зі спливом 30-денного строку, який почався з 14.09.2021 року. Отже починаючи з 14.10.2021 року вже повинен був початись відлік 90-денного строку. В той же час, як слідує з розрахунку заборгованості, останнє нарахування процентів відбулося аж 16.02.2022 року, тобто через 125 днів після закінчення строку дії пролонгованого Договору. Таким чином, нарахування за 35 зайвих днів по 285 грн. є незаконним.

28.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 направив до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що позивач відмовляється від позовних вимог в частині інфляційних втрат та трьох відсотків річних та просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

04.04.2024 року представник позивача ОСОБА_1 направив до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що сторонами погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту.

05.04.2024 року представник відповідачки адвокат Дончак Д.М. подав до суду заперечення на відповідь представника позивача, в якому вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, бо він не є первинним документом, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з урахуванням зменшених вимог, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечуючи факту отримання відповідачем кредиту, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки умови укладеного кредитного договору створюють для відповідача надмірний тягар, оскільки сплативши значну суму коштів ОСОБА_3 ще залишається винною ФК.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_3 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної ситсеми ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4326994 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов Договору відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 даного Договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Кредитним договором перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в розмірі 15 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки.

Відповідно до п.1.5.2 Кредитного договору Знижена процентна ставка 0,57% в день та застосовується якщо споживач в межах строку, визначеного в п.1.4 Договору здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Кредитного договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Кредитного договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3. Кредитного договору.

16.07.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2565 грн.

Відповідно до п.1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

15.08.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 8550 грн.

Відповідно до п.1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

14.09.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 8550 грн.

Відповідно до п.1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

19.10.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 9975 грн.

Відповідно до п.1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

18.11.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим на підставі п. 4.3 Кредитного договору було авто пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів.

Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Пп. 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

17.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги за Кредитним договором № 4326994. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останнього, яку він зазначив при укладені кредитного договору.

Зважаючи, що відповідачем не виконанні прийняті на себе зобов`язання, позивачем станом на дату звернення до суду проведено розрахунок заборгованість відповідача по кредитному договору на суму 49200 грн., з яких 15 000 грн. тіло кредиту та 34 200 грн. нараховані відсотки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою : договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205, 207 ЦК України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.202 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Відповідно ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору, згідно п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію».

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки до укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до статей 1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивач правомірно набув права вимоги до відповідача щодо виконання ним зобов`язання наведеним кредитним договором.

У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі.

Таким чином, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Встановлену судом обставини неналежного виконання відповідачем кредитного зобов`язання та відсутністю доведеності зворотного, дає підстави дійти висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту та процентів у загальному розмірі 49200 грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи складність справи, витрачений адвокатом час, суд, вважає за необхідне задовольнити частково вимогу представника позивача та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним в суді під час розгляду справи, у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст.137,141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422,40грн. та 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,223,263-265, 268, 374-274,279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () заборгованість за Договором № 4326994 про надання споживчого кредиту від 17.06.2021 року в розмірі 49200 гривень 00 копійки.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» () судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. та судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень 00 коп.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 44559822.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 19 квітня 2024 року.

Суддя: Т.В.Проць