КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 359/864/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 вересня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену у складі судді Журавського В.В. в м. Бориспіль 07 червня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду у справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В квітні 2024 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду.

Заяву обґрунтовував тим, що 07 червня 2023 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області в порядку спрощеного позовного провадження розглянуто позов АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 465301,88 грн. та судовий збір 6979,53 грн. Вказане рішення він не мав змоги оскаржити в зв`язку з фінансовою неможливістю сплати судового збору, тому його апеляційна скарга була повернута судом.

Зазначав, що ним виконувались кредитні зобов`язання в повному обсязі до настання військової агресії рф та оголошення воєнного стану в Україні. У той же час, існують реальні обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду, а саме його майновий стан в зв`язку зі втратою доходу у 2022 - 2023 роках, крім того, очікувані доходи, які він планував направити на виконання кредитного договору, також на даний час унеможливлені.

Так, він повинен був отримати компенсаційні виплати за час вимушеного прогулу та несвоєчасне виконання судового рішення про поновлення його на роботі, однак рішення про стягнення компенсаційних виплат в розмірі 569282,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань не виконане до теперішнього часу, оскільки відсутні грошові кошти в Державному бюджеті України та існує воєнний стан.

Оскільки його посада відносилась до категорії «А» Законом України «Про державну службу», то після звільнення він звернувся до позивача з заявою про відкриття рахунку для поновлення адвокатської діяльності адвокатського об`єднання, позивач йому відмовив у встановленні ділових стосунків і не відкрив рахунок для здійснення адвокатської діяльності об`єднання, керівником якого ОСОБА_1 є на даний час.

Також він неодноразово звертався до позивача з проханням отримати від ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування за договором страхування, вигодонабувачем за яким є позивач, та направити на погашення кредиту, однак з 2020 року позивач так і не розглянув його звернення, а суму відшкодування він не може отримати без його згоди.

У той же час, ОСОБА_1 є адвокатом та займається незалежною професійною діяльністю, але в зв`язку з воєнним станом можливість отримання доходів від такої діяльності значно зменшилась. Влаштуватись на іншу роботу з урахуванням свого віку (59 років) є складним. Крім того, у м. Краматорськ Донецької області, де зареєстроване адвокатське об`єднання, що є основним джерелом його доходу, фактично робота за професійним профілем відсутня.

В зв`язку з розпочатою повномасштабною агресією рф він вимушений був перевезти матір похилого віку з тимчасово окупованої території, винаймати для неї помешкання, сплачувати його оренду та утримувати матір, у якої також погіршився стан здоров`я, також на його утриманні знаходиться син, який продовжує навчання. Нерухоме майно, яке належить йому та батькам, знаходиться на окупованій території, реалізація його є неможливою. Транспортний засіб, що є предметом забезпечення кредитного договору, він використовує для здійснення адвокатської діяльності, оскільки веде справи у різних територіально розташованих судах в різних обласних центрах, реалізація автомобіля призведе до втрати можливості фактично отримувати дохід.

Таким чином, він опинився в скрутному матеріальному становищі.

На підставі вищевикладеного просив розстрочити виконання судового рішення до дати спливу шести місяців після закінчення воєнного стану в Україні та розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців рівними частинами.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду частково задоволено, розстрочено виконання рішення від 07 червня 2023 року на один рік з дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом здійснення ОСОБА_1 12 періодичних платежів по 39356,78 грн. з липня 2024 року по червень 2025 року, кожен з яких підлягає сплаті 13 числа щомісячно.

Позивач АТ «Креді Агріколь Банк», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам справи, неправильне застосування та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що з метою ефективного забезпечення виконання рішення, яке набрало законної сили, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Колодчуком С.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Щодо оренди житлового приміщення для проживання в будинку разом з ОСОБА_2 , зазначав, що подружжю належить по частки житлового будинку пл. 294,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність особистого житла для проживання разом з матір`ю та відсутність необхідності понесення додаткових витрат на оренду іншого житла.

Щодо обставини перебування на розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області справи № 359/1973/24 про визнання ОСОБА_3 (матері ОСОБА_1 ) недієздатною та встановлення над нею опіки, зазначав, що суд не може обґрунтовувати свої рішення на припущеннях, адже до постановлення рішення та набрання ним законної сили має пройти процедура доказування та обґрунтування відповідно до норм процесуального права, саме по собі перебування справи на розгляді не свідчить про встановлення певного факту чи обставини.

Щодо перебування дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на обліку в ПФУ, зазначав, що дана обставина незрозуміло трактується судом, адже перебування на обліку в ПФУ за віком не свідчить про певні обмеження дружини чи додаткові витрати з боку чоловіка на її утримання.

Щодо сукупного офіційного доходу ОСОБА_1 за 2022 рік (169,22 грн.) та за 2023 рік (36918,80 грн.), вказував, що в рішенні про розстрочення виконання рішення суду ставиться як аргумент відсутність доходу у ОСОБА_1 , і судом зазначено, що в майбутньому боржник буде сплачувати протягом року рівними частинами борг по 39356,78 грн. в місяць. Однак весь сукупний дохід боржника за 2022 рік та 2023 рік склав 37088,02 грн., що не може бути достатнім для виконання рішення суду. Отже, судом порушується один із основних принципів верховенства права, а саме реальне виконання рішення суду.

Відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду - це процесуальні засоби, які суди застосовують у виключних випадках, зокрема, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, і ці процесуальні засоби застосовуються з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим.

Зазначав, що в межах виконавчого провадження на все майно ОСОБА_1 накладено арешт та рухоме майно оголошено у розшук, а саме заставний автомобіль BMW д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до договору застави складає 1 557 860 грн.; Nissan д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 1 436 300 грн. (сума взята зі скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця).

Наголошував, що судом не взято до уваги, що на праві власності у ОСОБА_1 перебуває майно, реалізація якого в межах виконавчого провадження як кінцевого етапу примусового виконання рішення суду призведе до реального дотримання балансу сторін та верховенства права і реального виконання рішення суду.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1/3675530 (а. с. 5 - 9 т. 1), за умовами якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 1012505 грн. строком користування з 03 червня 2019 року по 02 червня 2024 року включно; кредит надається позичальнику на купівлю транспортного засобу для особистих потреб марки BMW Х5 2016 року випуску вартістю 1 557 860 грн.

П. 1.3 кредитного договору передбачено, що у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших платежів, в день укладення договору укладається договір застави, за яким в заставу передається транспортний засіб BMW Х5 2016 року випуску.

Згідно довідки від 17 жовтня 2017 року № , ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання зазначено АДРЕСА_1 (а. с. 13 т. 1 зворот).

03 червня 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1/3675530 від 03 червня 2019 року, уклали договір застави № Z1/3675530, за умовами якого предметом договору застави є транспортний засіб BMW Х5 2016 року випуску вартістю 1 557 860 грн. згідно договору купівлі-продажу (а. с. 204 - 211 т. 1).

Судом також встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року задоволено позов АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 465301,88 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 6979,53 грн. (а. с. 48 - 50 т. 1).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави для зменшення розміру судового збору відповідно до закону і доказів надсилання апеляційної скарги з доданими до неї письмовими матеріалами позивачу (а. с. 143 - 144 т. 1).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 визнано неподаною та повернуто відповідачу, оскільки вимоги ухвали суду апеляційної інстанції виконано в повному обсязі не було (а. с. 148 - 149 т. 1).

Також судом встановлено, що 29 вересня 2023 року ОСОБА_1 уклав договір найму (оренди) частини будинку за адресою АДРЕСА_2 , в додаткових умовах якого зазначено, що в будинку буде проживати мати наймача ОСОБА_3 (а. с. 168 т. 1).

Наявність родинних відносин ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження від 28 січня 1966 року (а. с. 217 т. 1).

Згідно довідки від 23 грудня 2022 року № 3249- ОСОБА_3 , 1942 року народження, є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце перебування АДРЕСА_2 (а. с. 167 т. 1).

На а. с. 233 - 234 т. 1 знаходиться копія консультативного висновку психотерапевта від 12 серпня 2023 року, пацієнт ОСОБА_3 , згідно якого встановлено діагноз органічні зміни головного мозку під питанням, параноїдний синдром з маячними включеннями; рекомендовано консультацію невролога.

Листом від 02 листопада 2022 року АТ «Креді Агріколь Банк» відмовлено ОСОБА_1 у встановленні ділових відносин згідно абз. 3 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (а. с. 106 т. 1).

На а. с. 169 т. 1 знаходиться копія постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року в справі № 640/4614/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку, якою частково задоволено позов, визнано протиправною бездіяльність Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України щодо непоновлення на посаді заступника голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо непоновлення на посаді заступника голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України ОСОБА_1 , стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України на користь ОСОБА_1 у розмірі 284 873,75 грн. Стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за рахунок бюджетних асигнувань з Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 у розмірі 284 873,75 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

На а. с. 170 т. 1 знаходиться копія ухвали Київського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі № 320/21134/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Наказом Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України від 26 квітня 2023 року № 74-к на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2010 року (справа № 2а-287/10/0570), розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 року № 338-р поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації з 18 березня 2010 року з посадовим окладом згідно з штатним розписом (а. с. 116 т. 1).

Наказом Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України від 27 квітня 2023 року № 76-к звільнено ОСОБА_1 28 квітня 2023 року з посади заступника голови Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації за угодою сторін з п. 3 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» (а. с. 117 т. 1).

На а. с. 122 т. 1 знаходиться копія заяви ОСОБА_1 на ім`я керуючого відділення АТ «Креді Агріколь Банк» від 03 листопада 2023 року, в якій заявник просив відповідно до договору страхування від 13 липня 2020 року вжити заходів по отриманню страхового відшкодування на користь банку у ПАТ «СК «Українська страхова група».

22 травня 2024 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 16000,28 грн. на користь АТ «Креді Агріколь Банк» (а. с. 199 т. 1).

Дружина відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 є пенсіонером за віком згідно посвідчення ПФУ від 12 квітня 2003 року (а. с. 215, 235 т. 1).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, в 2023 році ОСОБА_1 отримано дохід в розмірі 36918,80 грн., в 2022 році - в розмірі 169,22 грн. (а. с. 171 - 172 т. 1).

ОСОБА_5 є власником автомобіля BMW Х5 2016 року випуску, на який зареєстроване обтяження у вигляді застави рухомого майна від 03 червня 2019 року на підставі договору застави № Z1/3675530, виданий 03 червня 2019 року, видавник АТ Креді Агріколь Банк (а. с. 200 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до апеляційної скарги АТ «Креді Агріколь Банк» надано нові докази, а саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 червня 2024 року, копію скарги ОСОБА_6 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області на бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні, які не досліджувались судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Водночас, апеляційна скарга не містить обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, в ній не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати вказані докази у встановлений законом строк, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання нових доказів. Таким чином, апеляційний суд не може врахувати нові докази як докази, яким заявник обґрунтовує свої вимоги.

Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, з урахуванням вимог ст. 12, 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що АТ «Креді Агріколь Банк» не надав доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 796/43/2018, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 червня 2021 року, справа № 9901/598/19 (провадження № 11-440заі20), обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, який було враховано Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року в справі № 2-101/99 (провадження № 61-44406 ск 18), при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК та статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, виходячи із структурного аналізу ст. 435 ЦПК України, перебіг річного строку для розстрочки або відстрочки виконання судового рішення розпочинається з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови, про розстрочку або відстрочку виконання якого судом постановляється відповідна ухвала.

Наведені положення закону залишилися поза увагою суду першої інстанції та помилково постановлено ухвалу, якою розстрочено виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року, на 12 місяців з 13 липня 2024 року по 13 червня 2025 року, тобто з перевищенням строку, імперативно визначеного ч. 5 ст. 435 ЦПК України.

Крім того, частково задовольняючи заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення шляхом щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 39356,78 грн., суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_2 проживає в орендованій ним частині будинку за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а. с. 167, 217 т. 1) та копією договору найму (оренди) від 29 вересня 2023 року, укладеного ОСОБА_7 з ОСОБА_6 (а. с. 168); дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_8 перебуває на обліку в ПФУ як особа, яка отримує пенсію за віком (а. с. 215, 235); згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу (а. с. 171 - 172) вбачається, що в березні 2022 року ОСОБА_6 отримав дохід у розмірі 169,22 грн., в квітні та в грудні 2023 року - в розмірі 36918,80 грн.

Аналізуючи наведені докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані обставини сімейного та майнового становища відповідача в сукупності свідчать про неможливість виконання ним судового рішення шляхом сплати одноразового платежу, і на переконання суду, розстрочення виконання рішення суду не призведе до порушення прав АТ «Креді Агріколь Банк», оскільки ОСОБА_6 буде сплачувати грошові кошти періодичними щомісячними платежами в розмірі 39356,78 грн. протягом одного року.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 року Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Разом із тим судом першої інстанції не перевірено на підставі всіх наявних в матеріалах справи доказів наявності виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так, суд першої інстанції, посилаючись на відсутність доходу у ОСОБА_1 , та зазначаючи, що боржник буде сплачувати протягом року рівними частинами борг по 39356,78 грн. в місяць, залишив поза увагою, що згідно наданих відповідачем доказів весь сукупний дохід боржника за 2022 рік та 2023 рік склав 37088,02 грн., що не може бути достатнім для виконання рішення суду шляхом здійснення періодичних платежів у визначеному судом розмірі та за визначений судом період

Крім того, посилаючись на скрутний майновий стан відповідача, необхідність винаймання житла для проживання разом з проживанням матір`ю похилого віку та неможливість виконання відповідачем судового рішення шляхом одноразового платежу, судом першої інстанції не враховано, що 03 червня 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1/3675530 від 03 червня 2019 року, уклали договір застави № Z1/3675530, за умовами якого предметом договору застави є транспортний засіб BMW Х5 2016 року випуску вартістю 1 557 860 грн. згідно договору купівлі-продажу (а. с. 204 - 211 т. 1), та не надано оцінки можливості виконання рішення у справі № 359/864/23 за рахунок коштів від звернення стягнення на вказане майно, яке належить відповідачу.

Також, встановивши, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_8 перебуває на обліку в ПФУ як особа, яка отримує пенсію за віком, суд першої інстанції не зробив висновків, яким чином ці обставини впливають на майновий стан самого відповідача.

Таким чином, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року не можна вважати законною та обґрунтованою, вона не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Розглядаючи по суті заяву ОСОБА_6 про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, апеляційний суд виходить із того, що наявності виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником надано не було, крім того, сплив річний строк розстрочення, передбачений ч. 5 ст. 435 ЦПК України, який в даному випадку закінчився 07 червня 2024 року, а тому підстави для відстрочення (розстрочення) виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року, яким з ОСОБА_6 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2024 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.