Справа №461/847/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі судового засідання Штогрині В.-Н. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м.Львові цивільну справу за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) до ОСОБА_1 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про звільнення самовільно зайнятого приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 був віднесений до комунальної власності Львівської міської ради депутатів трудящих. Позивач зазначає, що підвальне приміщення під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м.кв, на яке в Управлінні комунальної власності обліковувалися договори оренди №2326 від 23.09.1993р. та №3-0582 від 18.02.2002р. використовує мешканець квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 . Управлінням комунальної власності за участі представників ЛМКП «Айсберг» та Галицької районної адміністрації, 21.12.2023 було проведено обстеження приміщення підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено, що на момент проведення обстеження доступ до приміщення був відсутній. Згідно усної інформації наданої представником балансоутримувача користувач, який займає вказане приміщення, відмовляється надати доступ до приміщення. 26.12.2023 Галицька районна адміністрація листом №4-31-17365 від 26.12.2023 повідомила Управління комунальної власності, що на момент візуального комісійного обстеження приміщення підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 кв.м. на АДРЕСА_2 за участю представників ЛМКП «Айсберг» та районної адміністрації повторно встановлено факт використання приміщення мешканцем квартири АДРЕСА_3 . Таким чином, позивач стверджує, що ОСОБА_1 користується відповідним приміщенням без будь-якого речового права, передбаченого чинним законодавством, що є порушенням. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.022024 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу надсилались копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками рекомендованим поштовим відправленням за останнім відомим місцем реєстрації. У судове засідання 17.09.2024 року відповідач не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за останнім відомим місцем реєстрації. Згідно з інформацією поштового відстеження лист повертається за зворотною адресою, у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Додатково повідомлення відповідача про судове засідання 17.09.2024 року здійснювалось через оголошення, яке розміщене на сайті Галицького районного суду м.Львова.

Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідача про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Тому, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів від 10.03.1987 № 109 будинок за адресою: АДРЕСА_2 включено до реєстру житлових будинків (споруд), які належать місцевим радам по Залізничному району м. Львова.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), до якого, зокрема, включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів рішенням від 27.12.1991 №728 «Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області», затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів районів м. Львова.

Таким чином, в ході розмежування державної власності колишньої Української РСР між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць будинок за адресою: АДРЕСА_2 був віднесений до комунальної власності Львівської міської ради депутатів трудящих.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.

Встановлено, що в будинку АДРЕСА_2 знаходиться нежитлове приміщення підвалу під індексом 9-1 загальною площею 24,7 м2, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Вказане приміщення передавалось в оренду згідно з договором на оренду нежитлових приміщень №2326 від 23 вересня 1993р., укладеним між Фондом комунального майна м. Львова з однієї сторони і Львівським об`єднанням музичних ансамблів з другої сторони, про те, що орендодавець на підставі рішення Львівської міської ради № 891 від 12.10.1976 здав, а орендар прийняв в оренду з 12 жовтня 1976р. на невизначений термін в користування нежитлові приміщення підвалу під індексом 9-1, загальною площею 21,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2

Також згадане приміщення було об`єктом договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 3-0582 від 18.02.2002р., згідно з яким Управління ресурсів Львівської міської ради з однієї сторони та Колективне підприємство «Рампа» з другої сторони, про те, що орендодавець на підставі наказу управління ресурсів №26-Н від 06.12.2001р. передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення підвалу загальною площею 21,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . Термін договору оренди був визначений з 18.02.2002р. до 18.02.2005р.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2023 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради надійшов лист Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» №4-3102-54839 від 29.11.2023р., яким повідомлялося, що на момент візуального обстеження підвального приміщення в будинку АДРЕСА_4 встановлено, що підвальне приміщення під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м.кв., на яке в Управлінні комунальної власності обліковувалися договори оренди №2326 від 23.09.1993р. та №3-0582 від 18.02.2002р. використовує мешканець квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 .

Відповідно до акту проведення перевірки № 441-нп/23 від 21.12.2023 Управлінням комунальної власності за участі представників ЛМКП «Айсберг» та Галицької районної адміністрації 21.12.2023 було проведено обстеження приміщення підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено, що на момент проведення обстеження доступ до приміщення був відсутній. Згідно усної інформації наданої представником балансоутримувача користувач, який займає вказане приміщення, відмовляється надати доступ до приміщення.

Відповідно до листа Галицької районної адміністрації №4-31-17365 від 26.12.2023 було повідомлено Управління комунальної власності, що на момент візуального комісійного обстеження приміщення підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 кв.м. на АДРЕСА_2 за участю представників ЛМКП «Айсберг» та районної адміністрації повторно встановлено факт використання приміщення мешканцем квартири АДРЕСА_3 .

Відтак, проведеними обстеження підтверджується факт самовільного зайняття відповідачем приміщення, яке перебуває у власності Львівської міської територіальної громади, а також використання даного приміщення з боку відповідача без будь-яких на те правових підстав.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист порушеного цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з нормою ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з ч.2 ст.327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 користується відповідним приміщення без будь-якого речового права, передбаченого чинним законодавством, що є порушенням.

Таким чином, враховуючі встановлені обставини справи, суд, керуючись принципом змагальності, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки незаконне володіння відповідачем об`єктом комунальної власності порушує права органу місцевого самоврядування та не дозволяє в повній мірі розпоряджатись вказаним об`єктом, вирішувати питання про подальше користування ним.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 351 - 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) до ОСОБА_1 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про звільнення самовільно зайнятого приміщення.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалу під індексом 9-1 загальною площею 21,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення та заборонити користуватися даним приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_1 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 3028 грн. витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки безпосередньодо Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2024 р.

Суддя В.Є. Радченко