Справа № 344/9880/22
Провадження № 2/344/272/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Домбровської Г.В.,

секретаря Стефанюк Х.Я.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі «Відповідач»), про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0582 га, яка є частиною земельної ділянки площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу огорожі та приведення самовільно зайнятої земельної ділянки в попередній стан.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000014 від 10.08.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України встановлено, що на земельній ділянці площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 , яка належить до земель оборони і перебуває в державній власності, виявлено факт самовільного зайняття ОСОБА_1 частини земельної ділянки площею 0,0582 га, яка входить в межі земельної ділянки площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 та самовільного встановлення навколо неї огорожі.

Як зазначено в позовній заяві, вищевказаний факт самовільного зайняття Відповідачем земельної ділянки, яка належить до земель оборони і перебуває в державній власності, підтверджується актом огляду місця події від 03.08.2021 року, протоколом огляду від 19.05.2022 року, висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 31.05.2022 року №2715/21-28/1710-1712/22-28, та іншими матеріалами кримінального провадження №0000014.

Рішення про вилучення (передачу в користування) частини земельної ділянки площею 0,0582 га по АДРЕСА_1 , або відмову від неї, у встановленому порядку власниками не приймалось. Аналогічно рішення про виділення земельних ділянок Виконавчим комітетом Крихівецької сільської ради Івано-Франківської області не приймались.

Прокурором подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представником Міністерства оборони України на адресу суду направлено письмові пояснення по суті спору, в яких він підтримав позовні вимоги прокурора та просив їх задовольнити. Крім того, представником Міністерства оборони України подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав.

Після відкриття провадження у справі Відповідачем на адресу суду подано відзив на позов, у якому він заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

Зокрема, заперечуючи проти позову, Відповідач покликався на відсутність у прокурора права на звернення до суду з даним позовом в інтересах держави, а також на те, що він є співвласником квартири, яка розташована в будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці.

В подальшому, 10 січня 2024 року представником Відповідача на адресу суду подано письмову заяву, в якій він зазначив про визнання позову та просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

1. Щодо підстав звернення прокурора з даним позовом.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема:

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 3-4 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Згідно з частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 зазначено:

«76. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

77. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

78. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

79. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

80. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

81. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

82. Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва».

Так, звертаючись до суду з даним цивільним позовом, прокурор покликається на те, що такий позов заявляється з метою усунення порушень інтересів держави в особі Міністерства оборони України.

Так, 12 квітня 2022 року заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону звернувся до Міністерства оборони України з листом (а.с.40-41), яким з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просив надати ґрунтовну інформацію про стан вжиття Міністерством оборони України заходів щодо захисту інтересів, у тому числі, цивільно-правових заходів, вказавши причини зволікання із вирішенням цього питання у законний спосіб чи інші мотиви невжиття таких заходів. Водночас інформував, що невжиття Міністерством оборони України тривалий час цивільно-правових заходів щодо усунення перешкод у використанні земельної ділянки за її цільовим призначенням вказує на неналежне виконання оборонним відомством наданих законодавством повноважень у сфері захисту державної власності та такі обставини вказують на наявність виключних підстав для звернення до суду прокурора з відповідним позовом в інтересах держави.

Листом від 13 липня 2022 року (а.с.42) заступник керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону повідомив Міністерство оборони України про намір зщвернутися до суду з даним цивільним позовом.

Отже, прокуратурою дотримано встановленого законом порядку, який передує зверненню до суду даного органу в інтересах держави, оскільки направлено відповідних листів до Міністерства оборони України. В результаті таких звернень встановлено невжиття даним відомством заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на усунення перешкод у використанні земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Крім того, Суд зауважує, що у письмових поясненнях на адресу Суду представник Міністерства оборони України не заперечував право прокурора на звернення до суду з даним цивільним позовом та не покликався на відсутність підстав для цього. Вказував на відсутність бездіяльності Міністерства оборони України у спірних відносинах у зв`язку з відсутністю у відомства інформації про факт захоплення та незаконного використання земельної ділянки ОСОБА_1 .

Таким чином, Суд зауважує, що, звертаючись до суду з даним цивільним позовом, прокурор діє в інтересах держави, наполягаючи на судовому захисті порушеного права власності саме держави на землю, а не в інтересах державного органу, установи чи компанії.

Отже, Суд приходить до висновку про те, що, звертаючись з даним позовом до суду, прокурор дотримався вимог ст.56 ЦПК України, частин 3-4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», обґрунтував неналежне здійснення захисту інтересів держави в особі Міністерства оборони України, яке протягом відповідного періоду часу не вживали заходів щодо захисту інтересів держави та не висловило свого наміру щодо вжиття таких заходів.

Суд повторно наголошує, що позов прокурора спрямований на захист інтересів держави в частині здійснення правомочностей власника земельної ділянки, а не на захист прав чи інтересів відповідних державних установ, а тому відповідні доводи прокурора підлягають перевірці по суті.

Таким чином, Суд відхиляє доводи Відповідача у відзиві про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави.

2. По суті позовних вимог.

На підставі рішення 45 сесії п`ятого демократичного скликання Крихівецької сільської ради Івано-Франківської області від 03.02.2010 року Державному підприємству Міністерства оборони України «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» видано Державний акт на право користування землею від 02.04.2010 року серії ЯЯ №139919 та зареєстрованого у Державній книзі реєстрації землекористувань за №01 щодо надання у постійне користування земельної ділянки загальною площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вищевказана земельна ділянка відноситься до земель оборони із цільовим призначенням: для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України.

Дана обставина підтверджується і змістом отриманої судом копією Поземельної книги (а.с.161-175).

Таким чином, земельна ділянка площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 перебуває у державній власності та, відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України, належить до земель оборони.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України (надалі «ЗК України») право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно із вимогами п. а ч. 1 ст. 96 та ч. 2 ст. 95 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Окрім того, положеннями ч.ч. 1, 2 та п. «б» ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 153 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими законами України.

Разом з тим, на підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріалами справи підтверджується, що слідчим управлінням ГУ НП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000014 від 10.08.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Так, у ході проведення досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено, що на земельній ділянці площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 яка належить до земель оборони і перебуває в державній власності, виявлено факт самовільного зайняття ОСОБА_1 частини земельної ділянки площею 0,0582 га, яка входить в межі земельної ділянки площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 та самовільного встановлення навколо неї огорожі.

На підтвердження зазначеного факту до позовної заяви прокурором надано акт огляду місця події від 03.08.2021 року, протокол огляду від 19.05.2022 року, висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 31.05.2022 №2715/21-28/1710-1712/22-28.

Крім того, прокурор посилається на те, що рішення про вилучення (передачу в користування) частини земельної ділянки площею 0,0582 га по АДРЕСА_1 , або відмову від неї, у встановленому порядку власниками не приймалось. Виконавчим комітетом Крихівецької сільської ради Івано-Франківської області рішення про виділення земельних ділянок не приймались.

Докази, які б спростовували вищевказані доводи прокурора в матеріалах справи відсутні, і стороною Відповідача таких обставин не спростовано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використання та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, Відповідач, в порушення вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0582 га, яка є частиною земельної ділянки площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 , належить до земель оборони і перебуває в державній власності, а тому таке порушення підлягає усуненню Відповідачем особисто або за його рахунок.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за порушення земельного законодавства, в тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Суд також звертає увагу, що 10 січня 2024 року представником Відповідача подано до суду заяву, за змістом якої він визнав позов.

Відповідно до ч.1 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, надані та здобуті в ході судового розгляду докази на їх обґрунтування, Суд зауважує, що визнання позову стороною Відповідача не суперечить вимогам закону, факту порушень таким визнанням позову прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, у зв`язку з чим суд приймає визнання позову в даній справі.

Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 5, 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 330, 388 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов заступника керівника Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0582 га, яка є частиною земельної ділянки площею 1,9310 га з кадастровим номером :25:008:0371 по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу огорожі та приведення самовільно зайнятої земельної ділянки в попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (вул. Вовчинецька 2А, м.Івано-Франківськ, ) судовий збір в розмірі 2 481,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26.01.2024 року.

Суддя Домбровська Г.В.