КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Єдиний унікальний номер справи № 755/5433/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця вказує, що ОСОБА_2 з нею та дитиною не проживає, дитина перебуває на її утриманні, батько у вихованні дитини участі не бере.

На підставі викладеного заявниця просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд безпідставно направляв запити на неіснуючу адресу реєстрації боржника, в той час як, на думку апелянтки, мав скерувати запит до Міністерства оборони України щодо місцезнаходження ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2024 року відкрито провадження у справі.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, що має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Відповідно до ч.1 ст.167 ЦПК України, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Згідно ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з такими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, заявниця керувалась ч. 1 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя обґрунтовував це тим, що отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_2 .

Як видно з матеріалів справи, 03 квітня 2024 року та повторно 10 травня 2024 суддя Гаврилова О.В. звернулася із запитом до Васильківської міської громади про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання якого: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 7).

Після чого, 14 травня 2024 року та 20 травня 2024 року суд першої інстанції отримав відповіді на запит, з яких вбачається, що за даними Реєстру Васильківської територіальної громади, станом на 14 травня 2024 року ОСОБА_2 знятий 27 жовтня 2010 року із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9,10). Отже, ОСОБА_2 не зареєстрований ні за зазначеною у заяві адресою, ні за будь-якою іншою адресою у м. Васильків.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Посилання апелянтки на те, що суд безпідставно направляв запити на неіснуючу адресу реєстрації боржника, колегія суддів відхиляє, оскільки у запитах суд вказував адресу боржника, зазначену заявницею безпосередньо у заяві про видачу судового наказу.

Апеляційний суд також звертає увагу, що направлення запитів до Міністерства оборони України щодо місцезнаходження боржника не передбачене нормами чинного цивільного процесуального законодавства.

Слід також зазначити, що відмова у видачі судового наказу не перешкоджає заявниці звернутись до суду із відповідним позовом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказана ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова