26.09.2024
Справа № 2-1810/10
Провадження № 6/642/199/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024року Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

встановив:

25.09.2024 в провадження Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 справа надійшла в провадження судді Пашнєва В.Г.

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення до суду, суддя дійшов такого висновку.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено у ст.183 ЦПК України.

Згідно ч. 1 цієї статті будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Розділ VI ЦПК України врегульовує процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, заява боржника повинна відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 182, 183 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця (ч. 6 ст. 441 ЦПК України).

Наведене у сукупності вказує на те, що особа яка звертається з відповідною заявою має зазначити в ній сторін судового рішення по якому застосовані заходи обмеження у праві виїзду та відповідного державного виконавця. Такі особи можуть виступати у розгляді заяви як заінтересовані особи, оскільки прийняте рішення суду може вплинути на їх права чи обов`язки. Більше того перед подачею заяви її копію з додатками належить направити цим учасникам розгляду, а суду слід також подати докази їх надіслання (надання) іншим учасникам.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Однак, заявник не подав суду доказів скерування чи надання іншим учасникам справи копії заяви з копіями доданих до неї документів, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Норми закону щодо надіслання клопотання іншим учасникам справи спрямовані на забезпечення прав заінтересованих осіб бути обізнаними щодо розгляду судом питань, які стосуються їх прав та враховують скорочені строки розгляду таких клопотань.

Так, пунктом 6 ч. 1 ст. 183 ЦПК України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

Як вбачається зі змісту заяви, до такої додано ряд письмових доказів.

Водночас, положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства, долучені до матеріалів заяви не є засвідченими.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір за подання до суду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України станом на 01 січня 2024 року становить 605,60 грн., тож заявником не надано документа про сплату судового збору за подання заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992 року, заява №12964/87).

У рішенні у справі «Bellet v. France» від 04.12.1955 року, заява №23805/94, ЄСПЛ зазначив, що статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

В даному випадку прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 (п. 53), відповідно до якого право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, повернення заяви без розгляду жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 до матеріалів заяви не надано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), а саме: державному виконавцю та стягувачу, що є імперативною нормою ЦПК України, надані копії доказів, які не засвідчені належним чином, а також не сплачений судовий збір і не вказані причини звільнення від його оплати, враховуючи положення ч. 2, 4 ст. 183 ЦПК України, суддя вважає за необхідне матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повернути без розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, заявнику необхідно виправити вищевказані недоліки.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

При цьому повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 183, 185, 259-260, 352-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вячеслав ПАШНЄВ