Справа № 135/923/24
Провадження № 2/135/323/24
25.09.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказаний будинок позивач придбала у відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2023, який посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Вихватнюк Л.А. За усною домовленістю між сторонами ОСОБА_2 зобов`язувався знятися з реєстраційного обліку у даному житловому будинку. Однак до цього часу уже більше року відповідач з реєстраційного обліку у даному будинку не знявся, чим порушує домовленості та безпричинно перешкоджає позивачу в реалізації права користування нерухомим майном. Відтак, позивач вважає, що відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням з моменту укладення договору купівлі-продажу та не являється їй близьким родичем, щоб бути зареєстрованим та проживати у будинку. Тому вона, як власник житла, змушена звернутись до суду за захистом свої порушених прав та просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за його місцем реєстрації.
Враховуючи викладене, а також положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 19.04.2023, який посвідчений приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Вихватнюк Л.А. та копією витягу з Державного реєстру речових прав №329576911.
В будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , що вбачається із відповіді на запит суду Відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади №23-17-619 від 29.07.2024.
Згідно акту обстеження житлового приміщення від 20.06.2024, складеного комісією працівників Комунального підприємства «Ладжитлосервіс», зазначено, що в будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в будинку не проживає, речей та майна останнього не виявлено.
Відомостей про те, що відповідач був членом сім`ї позивача немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому суд вважає, що ОСОБА_1 , як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення нею права користування своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11.
Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 64, 150, 156 ЖК України; ст. 391 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є наймачем житлового приміщення в належному ОСОБА_3 будинку. Договір найму житлового приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідач втратив право користування цим житлом, так як був відсутній без поважних причин у будинку понад рік. А тому він не має права користування житловим приміщенням у даному будинку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим в належному позивачу будинку, тривалий час не проживає в ньому, а тому обмежує право позивача на користування даним будинком.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись України, ст.ст. 16, ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 81, 89, 280-282 ЦПК суд
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя