ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8837/24 Справа № 212/6331/24 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 212/6331/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року, яке ухвалено суддею Зіміним М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 липня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю батька, пов`язаною з профзахворюванням.

Позовна заява мотивована тим, що батько позивача - ОСОБА_2 працював у ПрАТ «Суха Балка» підземним гірничим майстром у період з 25 лютого 1981 року по 26 травня 2009 року. З 2009 року ОСОБА_2 було встановлено професійне захворювання - ХОЗЛ, пиловий бронхіт І-ІІ ст., емфізема легень І-ІІ ст. 03 червня 2009 року оглядом МСЕК ОСОБА_2 встановлено 30% стійкої втрати працездатності у зв`язку з вказаним професійним захворюванням та третю групу інвалідності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

11 січня 2024 року Дніпропетровською обласною МСЕК № 2 встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з профзахворюванням.

Позивач посилається на те, що у зв`язку із смертю батька їй завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратила близьку людину, що відображається на її психоемоційному стані.

Просила суд стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на свою користь моральну шкоду завдану смертю батька внаслідок професійного захворювання у розмірі 600 000 грн без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю батька, пов`язаною з профзахворюванням в розмірі 310 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати в розмірі 3 100 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну судового рішення та збільшення стягнутого судом розміру моральної шкоди до заявлених у позові вимог, тобто до 600 000 грн.

При цьому, позивач вважає, що визначена судом сума моральної шкоди 310 000 грн є дуже заниженою від заявленою нею суми. Вказує, що на підприємстві відповідача її батько працював підземним гірничим майстром у період з 25 лютого 1981 року по 26 травня 2009 року. З 2009 року ОСОБА_2 було встановлено професійне захворювання - ХОЗЛ, пиловий бронхіт І-ІІ ст., емфізема легень І-ІІ ст. 03 червня 2009 року оглядом МСЕК ОСОБА_2 встановлено 30% стійкої втрати працездатності у зв`язку з вказаним професійним захворюванням та третю групу інвалідності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 11 січня 2024 року Дніпропетровською обласною МСЕК № 2 встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з профзахворюванням.

Позивач вважає, що судом не враховано характер її моральних страждань, що є дуже великими через смерть батька, пов`язану з отриманими ним на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, що підтверджено Довідкою обласного МСЕК № 2.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» - адвоката Заклецького В.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_1 та її батьком у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_2 . (а.с.19)

ОСОБА_2 працював у ПрАТ «Суха Балка» підземним гірничим майстром, заступником начальника дільниці з повним робочим днем у підземних умовах у період з 25 лютого 1981 року по 26 травня 2009 року. (а.с. 9-11)

10 квітня 2009 року було складено Акт розслідування професійного захворювання №28, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень І-ІІ ст., пиловий бронхіт І-ІІ ст., емфізема легень. Причиною професійних захворювань в акті зазначено роботу на протязі 23 років 3 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони ПрАТ «Суха Балка». (а.с.12-14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.15)

Довідкою про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серії НОМЕР_2 від 11 січня 2024 року, складеною Дніпропетровською обласною МСЕК № 2 встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з профзахворюванням від 10 березня 2009 року. (а.с.18)

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, як дочці померлого, який не створив безпечні умови праці на підприємстві, де працював померлий ОСОБА_2 , тим самим порушивши норми ст.153 КЗпП України, ст.17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, взяв до уваги обставини виникнення професійних захворювань та смерті чоловіка позивача, період його роботи на підприємстві відповідача, характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили та їх невідворотність - втрата близької людини, зміну звичного ритму життя після смерті батька та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначив до стягнення моральну шкоду в розмірі 310 000 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди та частково погоджується з доводами позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Судом встановлено, що смерть батька позивача настала внаслідок професійних захворювань, отриманих останнім під час праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Отже, з аналізу вищевказаних норм слідує, що право на відшкодування моральної шкоди позивачу як члену сім`ї потерпілого виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позивачем надано достатні, належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позових вимог, а також на підтвредження права на отримання відшкодування моральної шкоди, як дочки померлого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 , яка пов`язана з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі № 821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на її користь та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок отриманих чотирьох професійних захворювань, внаслідок, яких батькові позивача в червні 2009 року було встановлено 30 % втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності безстроково та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу, як дочці померлого завдано моральної шкоди втратою близької людини, яку неможливо оцінити в повному обсязі, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір зі 310 000 грн. до 500 000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачу моральної шкоди, пов`язаної зі смертю її батька через отримані останнім професійні захворювання на підприємстві відповідача буде 500 000 грн.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 3 100 грн. до 5 000 грн, що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 7 500 грн. за подачу позивачем апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 600 000 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року в частині розміру моральної шкоди і судового збору змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь позивача ОСОБА_1 з 310 000 грн до 500 000 (п`ятсот тисяч гривень), відповідно збільшивши розмір судового збору з 3 100 грн. до 5 000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 7 500 грн (сім тисяч п`ятсот гривень) за подачу позивачем апеляційної скарги на рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: