Справа № 487/2511/24
Провадження № 2/487/1687/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Лагоди А.А.,

за участю секретаря судового засідання Мамчур К.Е.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Мінюста (м. Одеса) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 15.03.2024 звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з 14.01.2006 по лютий 2024 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , від вказаного шлюбу народжено дитину. Через тривалі непорозуміння в родині фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між подружжям припинились на початку лютого 2021, що унеможливило подальше проживання позивача та його дружини однією сім`єю. З того часу кожний із подружжя влаштував своє особисте життя поза шлюбом. За таких обставин з червня 2021 позивач почав зустрічатися з ОСОБА_4 . Згодом позивач дізнався, що відповідачка також перебуває у зареєстрованому шлюбі - з ОСОБА_3 . Однак на час початку відносин між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 припинила фактичні шлюбні відносини із чоловіком, проте питанням розірвання шлюбу не переймалася. Внаслідок тривалих фактичних стосунків між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_4 , остання завагітніла й було прийнято спільне рішення про народження дитини, оскільки сторони бажали створити сім`ю. З огляду на те, що саме в той час чоловік ОСОБА_6 перебував у полоні (служив за контрактом у Збройних силах України з 2015 та 17.04.2022 потрапив у полон), розірвати шлюб у встановленому законом порядку було неможливим, зважаючи на імперативну норму права про заборону розірвання шлюбу під час вагітності дружини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_7 , батьком якого відповідно до статті 133 СК України визначено чоловіка Кварацхелії ОСОБА_8 . Проте вказана особа не може бути біологічним батьком зареєстрованої на нього дитини, оскільки з 17.04.2022 перебував в полоні, тобто на час настання вагітності його дружини він фізично перебував на території російської федерації та протизаконно був позбавлений свободи.

Враховуючи вищевикладене сторона позивача просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві Миколаївської області; виключити запис про ОСОБА_3 , як батька, з актового запису про народження дитини; внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Ухвалою суду від 19.03.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні.

25.03.2024 на адресу суду від третьої особи Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Мінюста (м. Одеса) надійшов лист №15/23.22-24 від 22.03.2024 за яким третя особа не заперечує проти заявленого позову, просить розглядати справу у відсутності свого представника.

29.03.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Сікорського М.М. надійшла заява про визнання позову. В заяві відповідач зазначає, що в період часу з початку вторгнення російської федерації на територію України до сьогоднішнього дня, являється військовослужбовцем ЗСУ, з 12.04.2022 по 03.01.2024 рр., ОСОБА_3 перебував у полоні. Відповідач визнає позов та не заперечує щодо задоволення вимог про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Представником позивача до суду надана заява, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю сторони позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову.

Від відповідача ОСОБА_4 до суду надана заява, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю.

Третя особа Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Мінюста (м. Одеса) в судове засідання не прибула, про час. дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути без її участі.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 13.12.2022 (повторно) між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05.08.2008 зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис №04.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7 , в графі «відомості про батька» записано батьком ОСОБА_3 , в графі «відомості про матір» записано мати - ОСОБА_4 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану від 05.03.2024 №8).

Згідно письмових пояснень та письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 з червня 2021 почав зустрічатися з ОСОБА_4 . Згодом позивач дізнався, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі - з ОСОБА_3 . Однак на час початку відносин між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 припинила фактичні шлюбні відносини із чоловіком, проте шлюб не розірвали. Внаслідок тривалих фактичних стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , остання завагітніла. В той час ОСОБА_3 перебував у полоні, а саме служив за контрактом у Збройних силах України з 2015 та 17.04.2022 потрапив у полон. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_7 , батьком якого відповідно до статті 133 СК України визначено чоловіка - ОСОБА_3 . Проте останній не може бути біологічним батьком зареєстрованої на нього дитини, оскільки з 17.04.2022 перебував в полоні, тобто на час настання вагітності його дружини він фізично перебував на території російської федерації та протизаконно був позбавлений свободи.

Вказані обставини визнаються сторонами.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до Висновку молекулярно - генетичного експертного дослідження № 42311 від 19.04.2024 (ТОВ «МАМА ПАПА»), молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999 %.

Таким чином, батьківство практично доведено та визнається сторонами.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та вказаного висновку експертизи відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 125, 128, 134 СК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце народження: України, Миколаївська область, місто Миколаїв, батьком дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві Миколаївської області, матір`ю якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Виключити запис про ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , як батька, з актового запису №130, складеного Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.07.2023 про народження дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві Миколаївської області.

Внести зміни до актового запису № 130, складеного Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.07.2023 про народження дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві Миколаївської області, та записати батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце народження: Україна, Миколаївська область, місто Миколаїв; змінити прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Корабельний відділ ДРАЦС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: пр.-т. Богоявленський, 340/2, .

Суддя А.А. Лагода