Справа № 444/2302/24
Провадження № 2/444/958/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

за участю секретаря судового засідання Стець М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовківського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Не заперечили проти задоволення позовних вимог.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Рава-Руська, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 23.06.1997 року.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , яке видане Бишківською сільською радою 14.07.1990 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , позивач, ОСОБА_1 , змінила на Лібич внаслідок укладення 14 липня 1990 року шлюбу із ОСОБА_4 у Бишківській сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 10.

Викладеним у свідоцтві про її народження серії НОМЕР_3 , яке видане Бишківською сільською радою 11.04.1970 року, стверджується, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю- ОСОБА_2 .

Матері позивача, ОСОБА_2 , належала на праві власності земельна ділянка площею 0,378 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :25:000:0054, що розташована на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 , яке видане реєстраційною службою Жовківського районного управління юстиції Львівської області 06.03.2015 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34634201 від 06.03.2015 року.

Крім того матері позивача, ОСОБА_2 , належала на праві власності земельна ділянка площею 1,3795 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :25:000:0138, що розташована на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 , яке видане реєстраційною службою Жовківського районного управління юстиції Львівської області 06.03.2015 року, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34635018 від 06.03.2015 року.

Мати позивача, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 19.12.2018 року було складено відповідний актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане виконавчим комітетом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 19.12.2018 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, а саме на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Суд враховує зазначене позивачем у позові про те, що за життя мати позивача завжди казала, що належні їй земельні ділянки мають належати її внуку, а синові позивача, ОСОБА_6 , на його користь вона складе заповіт, а після її смерті він такі успадкує. Позивач ніколи навіть раніше не задумувалася про спадкування майна після смерті матері, ОСОБА_2 , оскільки завжди вважала, що заповіт нею все-таки посвідчено в користь ОСОБА_6 і що він звертався за прийняттям спадщини після її смерті. В березні місяці 2024 року позивач поцікавилася у сина, ОСОБА_6 , чи успадкував він майно після смерті його баби, ОСОБА_2 , оскільки почула інформацію, що невитребувані до 1 січня 2025 року земельні частки (паї) будуть передані на користь територіальної громади в особі сільської/міської ради. Для позивача стало несподіванкою, коли її син, а внук ОСОБА_2 , повідомив, що він не звертався до нотаріуса з питанням спадкування після її смерті, заповіту від імені ОСОБА_2 в нього немає.

Після цього ОСОБА_6 звертався до нотаріуса, йому усно було повідомлено, що дійсно від імені ОСОБА_2 був посвідчений заповіт в Бишківській сільській раді, нотаріус повідомила про необхідність пред`явлення заповіту.

В другій половині березня 2024 року старостою Бишківського старостинського округу № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області було повідомлено, що заповіт посвідчено від імені ОСОБА_2 на користь позивача, ОСОБА_1 .

Так як в позивача не було другого примірника даного заповіту, вона звернулася до старости за отриманням дубліката заповіту та 05 квітня 2024 року старостою Бишківського старостинського округу № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області було видано позивачу, ОСОБА_1 , дублікат заповіту від імені ОСОБА_2 замість втраченого заповіту.

Дублікат заповіту зареєстровано в реєстрі за № 4-21.

Із змісту заповіту, який складений 10 березня 2004 року та посвідчено Гоцій Галиною Іванівною , секретарем Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 32, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, яке належатиме їй на праві особистої власності на день її смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповіла у власність дочки, ОСОБА_1 , 1970 року народження, яка проживає в м. Львові, тобто позивачу.

Вказаний заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області не змінювався і не скасовувався, що підтвердження записом у дублікаті заповіту від 05.04.2024 року, який зроблено старостою Бишківського старостинського округу Добросинсько-Магерівської сільської ради Наталією Бейзик.

Суд враховує наведене позивачем про те, що це викликало великий подив у позивача та її сина, ОСОБА_6 , оскільки вони завжди вважали, що ОСОБА_2 склала заповіт саме в користь внука, про що вона зазначала за життя. Однак враховуючи знайдений документ, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не піднімав питання спадкування після смерті своєї баби, вони прийшли до спільного рішення, що все-таки звертатися з питанням спадкування після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса буде позивач, ОСОБА_1 , зважаючи на наявність заповіту в її користь.

Від так встановлено, що позивачу не було відомо про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , в її користь до другої половин березня 2024 року.

З довідки № 448, яка видана Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради 18.04.2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 .

Звернувшись до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівни позивачу було повідомлено, що спадкова справа після смерті її матері, ОСОБА_2 , не реєструвалася.

В той же час нотаріусом позивачу було роз`яснено в усному порядку, що нею пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері, так як позивач не звернулася в шестимісячний строк після її смерті із заявою про прийняття спадщини, а також не була зареєстрована та постійно не проживала разом із матір`ю за зареєстрованою адресою місця проживання матері: АДРЕСА_1 , на час смерті матері, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

На заяву позивача за вхідним номером 12/01-16 від 29.04.2024 року, приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною було надано відповідь за вихідним № 17/01-16 від 29.04.2024 року, з якої вбачається, що для оформлення спадщини позивачу необхідно звернутися до суду для продовження терміну прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Позивач єдиний спадкоємець за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті, прийняли таку, немає.

Батько позивача, а чоловік ОСОБА_2 , ОСОБА_5 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , яке видане Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області 03.09.2013 року.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не була зареєстрована та постійно не проживала з матір`ю, ОСОБА_2 , на час її смерті, за зареєстрованим місцем проживання матері, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , їй, як роз`яснено нотаріусом, необхідно було в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_2 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак вона цього не зробила.

Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як наслідок позивачу було роз`яснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18;постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).

Таким чином, суд приходить до переконання, що у позивача наявні поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона не знала про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , складеного нею в її користь.

Також суд враховує, що вже у 2019 році позивач почала відчувати перші симптоми наявних у неї захворювань, була загальна слабкість, вона лікувалася в домашніх умовах. У 2020 році позивач захворіла гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, що підтверджується результатом аналізу № 169870 на виявлення РНК вірусу SARS-CoV2 методом ПЛР від 01.12.2020 року, який виданий ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України». Проблеми у позивача із здоров`ям підтверджуються копією медичним документів, а саме випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6831, яка видана КНП ЛОР «Львівський онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр», витягом з медичної карти стаціонарного хворого № 2361 від 11.03.2024 року, а також результатами обстежень лікарів комунального некомерційного підприємства «2-А міська поліклініка м. Львова».

Враховуючи встановлені діагнози позивачу, ОСОБА_1 , було присвоєно 3 групу інвалідності, призначено пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_8 серії НОМЕР_9 , яке видане Пенсійним фондом України 07.02.2024 року.

Судом встановлено, що наведені позивачем вище обставини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 23.06.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , мобільний телефон: НОМЕР_10 , електронна пошта, адреса: відсутня, електронний кабінет в електронному суді: відсутній)

Відповідач: Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області (місцезнаходження: 80337, Львівська область, Львівський (колишній Жовківський) район, с. Добросин, площа 40 річчя Перемоги, будинок № 3, , електронна пошта: ).

Повне рішення складено 30 вересня 2024 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.