Справа № 362/7808/23
Провадження № 2/333/1967/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2024 року з Васильківського міськрайонного суду Київської області до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшов позов ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 53177а1еа, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного вище договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

29.12.2021 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/155/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи.

Страховиком було розраховано страхове відшкодування та складено страховий акт № ARX3168802, на підставі якого здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 149 201 грн. 20 коп. Також позивач здійснив доплату страхового відшкодування згідно зі страховим актом № ARX3168802 у розмірі 11 315 грн. 70 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1689484, то позивач звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО».

ТДВ «СК «КРЕДО» було розраховано та виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди, заподіяного потерпілому, і страховим відшкодуванням, сплаченим страховиком у відносинах у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 30 516 грн. 90 коп.

З цих підстав, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 30 516 грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, при зверненні до суду просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, від останнього до суду надійшла заява про визнання позову, в якій зазначено, що він повністю визнає заявлені до нього вимоги позивача та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТДВ «СК «Кредо» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі. Жодних заяв та клопотань до суду не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стосовно заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 30 516 грн. 90 коп., суд дійшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Частиною першою ст. 6 вказаного вище Закону визначено, що добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою, страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 05.10.2021 року між ПрАТ «СК «АРКС» (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 53177а1еа, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , від збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди будь-якого пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в строк дії вказаного договору в період з 06.10.2021 року по 05.10.2022 року.

Частиною четвертою ст. 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2022 року по справі № 333/155/22 ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 29.12.2021 року о 21 год. 15 хв. у м. Запоріжжі, по Набережній магістралі, він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок чого транспортні засоби отримала механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Зазначена постанова суду набула законної сили 07.03.2022 року.

Частиною першою ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 24.1 зазначеного вище договору, страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в п. 24.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 33.1 та п. 33.2 договору в результаті настання страхового випадку.

Згідно з п. 24.2.2. договору, до страхових ризиків відносять збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів ТЗ внаслідок ДТП.

ОСОБА_2 звернувся до експерта, яким складено акт огляду транспортного від 04.01.2022 року та визначено пошкодження транспортного засобу марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ремонт транспортного засобу марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , було проведено ФОП ОСОБА_4 .

Страховиком було розраховано страхове відшкодування та складено страховий акт № ARX3168802, на підставі якого здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 149 201 грн. 20 коп. Також позивач здійснив доплату страхового відшкодування згідно зі страховим актом № ARX3168802 у розмірі 11 315 грн. 70 коп., що підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1689484, то позивач звернувся до ТДВ «СК «КРЕДО».

Згідно з матеріалами справи, ТДВ «СК «КРЕДО» сплатило ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн.

Частиною першою ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 25.3.10. договору визначено, що страховик має право після виплати страхового відшкодування пред`являти право вимоги про відшкодування збитків до осіб, що винні в настанні страхового випадку (право регресу).

Таким чином, судом встановлено, що до ПрАТ «СК «АРКС» в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.12.2021 року о 21 год. 15 хв. у м. Запоріжжі, на Набережній магістралі.

Предметом позовних вимог у справі є стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 30 516 грн. 90 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суму страхового відшкодування в розмірі 30 516 грн. 90 коп. в добровільному порядку ПрАТ «СК «АРКС» не сплатив.

Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 30 516 грн. 90 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями ст. 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Керуючись ст. ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк» ) завдані збитки у розмірі 30 516 (тридцять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк») судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 342 ( одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168) повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АРКС» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8), сплачений на р/р НОМЕР_4 , судовий збір за позовом АТ СК АРКС до ОСОБА_1 , 50% судового збору в розмірі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп. за платіжним дорученням № 1014686 від 14.11.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик