Справа №938/254/24
Провадження № 2/938/148/24
18 вересня 2024 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.
представника органу опіки та піклування Лабудяк Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування-виконавчий комітет Верховинської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення аліментів у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відстоків мінімального прожиткового мінімуму, прочинаючи стягувати від дня пред`явлення заяви і до досягнення їх повноліття.
Позивач свої вимоги мотивує тим,що 30.03.2017 року рішенням Верховинського районного суду було розірвано шлюб між сторонами. У шлюбі вони перебували з 16.10.2003 року, проживали в с. Волова - у будинку батьків позивача. За час шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною розірвання шлюбу була подружня зрада дружини. З часу розірвання шлюбу вона переїхала жити в селище Ворохта - до матері. Місце проживання дітей судом не визначалося, оскільки спершу вони вирішили, що дівчинка залишається проживати з матір`ю, а хлопці - з ним. Але в подальшому всі діти проживали разом із позивачем в с. Волова, а їх місце проживання зареєстроване за тією ж адресом, що й його: в присілку Середній Грунь села Кривопілля Верховинського району. Старший син вже повнолітній і навчається у коледжі в м. Сторожинець Чернівецької області, а двоє менших ще в ліцеї в селі Кривопілля Верховинського району. З моменту розірвання шлюбу матір перестала спілкуватися з дітьми та цікавитися ними. Він сподівався, що вона все-таки згадає про материнські обов`язки, але за останні 6 років відповідач жодного разу не приїздила до дітей, не цікавилася та не спілкувалася з ними. Зі слів її родини, позивачу відомо, що відповідач має інших дітей. З позовом чи заявою по стягнення аліментів він не звертався до суду, вважаючи, що він, як батько, може забезпечити дітей сам. Останні 6 років відповідач взагалі перестала виконувати батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Мати не відвідує їх в навчальних закладах, не приїжджає до них. Жодних коштів на утримання дітей, їх лікування, придбання необхідних предметів побуту та навчального приладдя відповідач не надає. Матір дітей не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Вона не була на жодному дні народження дітей за останні 6 років, на жодному шкільному святі, навіть на випуску старшого сина. Жодного разу вона не поцікавилася їхніми потребами чи бажаннями. Тобто, відповідач, яка є матір`ю дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків він не чинить. Більше того, заохочує дітей до спілкування з матір`ю, однак, з її боку такого бажання взагалі немає. Місце проживання відповідача зареєстроване в селищі Ворохта. Це єдине відоме йому місце проживання.
Ухвалою суду від 26.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування виконавчий комітет Верховинської селищної ради, який зобов`язано надати до суду письмовий висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету.
Зважаючи на визевказане, дана справа підсудна Верховинському районному суду Івано-Франківської області.
Від органу опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради до суду 01.04.2024 року поступив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 відносно двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 30-32).
Ухвалою суду від 30.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання з`явився, суду пояснив, що проживав з ОСОБА_9 з 2003 року, під час шлюбу народилися ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб розірвали 30.03.2017 року. Старші хлопці відразу проживали з ним, дочка після розірвання шлюбу з мамою у Ворохті. Потім мати поїхала в Польщу, а він дочку забрав проживати до себе у 2018 році. Дочка пішла до школи у 2018-2019 роках, мати не з`явилася до школи, він постійно опікувався дітьми. Просив позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 , бо мати не спілкується з ними з 2018 року, матеріальної допомоги не надає. Востаннє діти бачили матір у 2019 році, коли вона приїхала з Польщі до Ворохти. Не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлялася належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с. 65,67,91,97), позовна заява з додатками, копія ухвали від 26.03.2024 року та судова повістка на 23.04.2024 року повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 41-44), судові повістки на 07.05.2024 року, 30.05.2024 року,24.06.2024 року, 08.08.2024 року повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 51-57, 69-72, 75-76), судова повістка на 09.09.2024 року, як вбачається зі списку розсилки поштових відправлень прямує за місцем призначення (а.с.88).
У ч. 1ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи.
Свідок ОСОБА_10 вказав, що позивач є його батьком, а відповідач - матір`ю, які розійшлися в 2017 році. Він, тобто свідок, навчався в Кривопільській школі до 2019 рок, а потім перейшов навчатися до Верховинського ліцею, де навчався до 2021 року. Надалі поступив до Строжинецького лісового коледжу, де навчався до 2024 року. Проживає разом з татом, витрати на навчання йому забезпечував тато, який утримував його. У нього є брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони вчотирьох проживають разом. Після того, як батьки розійшлися у 2017 році, мама ще кілька місяців підтримувала з ними телефонний зв?язок. З середини 2017 року мама будь-якого зв?язку не підтримувала. З того часу вона не цікавилася їх харчуванням, навчанням, здоров?ям. Місце знаходження мами їм не відомо. У них вдома навіть немає розмов про маму. Сестра про маму навіть не згадує. Мама не вітає нікого з днем народження чи святами.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що відповідач є її рідною дочкою, а ОСОБА_1 , тобто позивач - її зять, який є чесою та доброю людиною. Вона, тобто свідок, не знає, де знаходиться її дочка, тобто відповідач, вже близько двох років, а може і більше часу. Просить залишити внуків з татом.
Свідок ОСОБА_13 вказала, що вона є тіткою відповідача, рідною сестрою її матері .Вона, тобто свідок, виховувала відповідача з 3 до 18 років, бо в її матері було семеро дітей, а свідок дітей не мала. Відповідач у 18 років вийшла заміж за позивача. З часу, коли відповідач пішла від позивача, то вона, тобто свідок, з нею не спілкується. Свідку не відомо місце знаходження відповідача ( це вже 12 років). З дітьми позивача свідок спілкується. Востаннє з ОСОБА_4 - дочкою сторін спілкувалася три тижні тому, яка їй повідомила, що мама (відповідач) вже давно не спілкується з нею навіть по телефону.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що позивач є його братом, який розлучився з дружиною, яка залишила дітей, виїхала кудись на роботу та віддала брату молодшу дитину.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що працює лікарем-педіатром ФОП ОСОБА_17 , сімейним лікарем. Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2018 року і по даний час знаходять в неї на обліку як сімейного лікаря. Діти, особливо дівчинка, часто хворіє, але з ними завжди на обстеження приходить батько- ОСОБА_1 . Жодного разу свідок не бачила матері дітей, з якою ніколи не було ніяких навіть телефонних розмов.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні зазначила, що вона працює вчителем початкових класів Кривопільського ліцею їм. В.Портяка (Воловівська філія). Учениця ОСОБА_4 у 2018 році вступила до першого класу Воловівської філії Кривопільського ліцею. Вона, тобто свідок, навчала цю дівчинку з 1 до 4 класу - з 2018 року до 2022 року. За ці чотири роки мама жодного разу не з?явилася до школи: ні на батьківські збори, ні на святкування. Жодного разу мама не цікавилася ні навчанням, ні проблемами ОСОБА_4 . Також свідок знає цю сім?ю, як односельчанка, є хресною мамою старшого сина ОСОБА_22 . Востаннє свідок спілкувалася з матір?ю дітей у 2018 році ( на початку вересня), яка написала смс, що вона не хоче давати Настю до школи. У селі відповідача ніхто не бачив з 2019 році. ОСОБА_4 вразлива та хвороблива дитина, але тато з обов?язками справляється.
Суддя заслухавши пояснення позивача, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
У ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).
Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України).
Згідно зі ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ).
Судом встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2017 року (а.с 12), шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 16.10.2003 року Кривопільською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області , актовий запис №4, розірвано.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Під час перебування сторін у шлюбі в них народилися діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-11), які зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою: присілок АДРЕСА_1 (а.с. 8, 13, 14).
Відповідно до характеристики Кривопільського ліцею ім.В.Портяка від 21.02.2024 року (а.с.15), ОСОБА_4 навчається в цьому навчальному закладі з першого класу та характеризується позитивно. Батько зацікавлений в результатах навчальних досягнень дочки, відвідує батьківські збори.
Згідно з характеристикою Кривопільського ліцею ім.В.Портяка від 21.02.2024 року (а.с. 16), ОСОБА_3 , навчається в цьому закладі з 2013 року, зарекомендував себе старанним учнем, вчиться на достатньому та середньому рівнях. Батько завжди цікавиться навчальними досягненнями сина, відвідує батьківські збори.
Як вбачається з довідки Кривопільського ліцею ім. Василя Портяка від 21.02.2024 року №29 (а.с.17), ОСОБА_8 за період навчання 2018-2024 років не відвідувала батьківські збори та не цікавилася навчальними здобутками своїх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
Згідно з довідкою Кривопільського старостинського округу Верховинської селищної ради від 16.02.2025 року № 156 (а.с. 18), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , один виховує двох дітей- сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В акті обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 за адресою: с. Кривопілля (а.с. 19) зазначено, що разом із ОСОБА_1 проживають сини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради від 28.03.2024 року №532 (а.с. 30-32) вбачається, що ОСОБА_8 з 2016 року стала проживати окремо від дітей та займалася виключно своїм життям, не цікавилася своїми неповнолітніми дітьми, не виявляла жодного бажання займатися їх вихованням, в добровільному порядку не надавала матеріальної допомоги на утримання дітей, не дарувала подарунків на день народження, День Святого Миколая, Новий рік. Служба в справах дітей Ворохтянської селищної ради від 19.03.2024 року надала інформацію про те, що ОСОБА_8 зі слів матері ОСОБА_11 на території Ворохтянської ТГ не проживає, на її думку, дочка виїхала до Молдови. Враховуючи наведене відомості про дану особу відсутні. Матір не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує харчування та медичного огляду; не бачиться з дітьми, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Враховуючи наведене, ОСОБА_8 доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не висвітлила бажання щодо її батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудження за вчинення кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови N 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.
Таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі неповнолітніх дітей, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в данному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дітей, батько яких не виявляє про них піклування. Поведінка матері відносно своїх дітей дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські (материнські) обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дітей.
Враховуючи, свідоме нехтування відповідачем обов`язком щодо виховання своїх дітей, не спілкування з ними протягом 6 років, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків, рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей відповідатиме найкращим їх інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Суд враховує, що з точки зору закону позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.
При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Таким чином,суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.2 ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом ч. 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зважаючи на зазначене, суд вважає за необхідне у межах заявлених позовних вимог стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання 2-х дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами - 21.03.2024 року, тому з 22.03.2024 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В ст. 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежів за 1 місяць.
Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», то, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 гривень судового збору.
Судовий збір за позовною вимого про позбавлення батьківських прав за клопотанням позивача залишається за ним.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 76,77,89, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Верховинської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Роз`яснити відповідачу, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третини) від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму.
Стягнення аліментів розпочати з 22.03.2024 року і проводити до досягнення старшою дитиною повноліття.
Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць на утримання дітей у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації та останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ;

виконавчий комітет Верховинської селищної ради Івано-Франківської області (орган опіки та піклування) - , адреса місця знаходження: вул. І.Франка, 3, селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області.

Повний текст судового рішення з урахуванням ч.3 ст.124 ЦПК України складено 30.09.2024 року.

Суддя Наталія ЧЕКАН