Справа № 161/7804/23 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/40/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Власюк О. С.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, який мотивує тим, що з 15.05.2007 вона працювала у цьому Управлінні, остання посада начальник відділу аналізу та контролю за використанням роботодавцями коштів Фонду.

Наказом № 111-к від 13.04.2023 її звільнено з роботи 18.04.2023 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

З 01.01.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620 (далі - Закон № 2620), яким викладено в новій редакції Закон «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», де у п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вказано «Припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.»

17.01.2023 їй вручено попередження про наступне звільнення з 18.04.2023.

Вважає наказ про звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Роботодавцем порушено її конституційні та трудові права, оскільки, у разі звільнення працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України діють обмеження щодо звільнення окремих категорій працівників, встановлені ст. ст. 184, 186-1 КЗпП України, зокрема, щодо одиноких матерів при наявності дитини з інвалідністю.

Вона є одинокою матір`ю, у якої дитина з інвалідністю, а тому комісією з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області не виконано вимоги положень ч. 3 ст. 49-2, ч. 2 ст. 40 КЗпП України їй не було запропоновано з моменту вручення попередження про звільнення і до дня звільнення з роботи усі наявні посади у правонаступника з метою подальшого працевлаштування та не було враховано норми ст. 184 КЗпП України.

Звільнення з обов`язковим працевлаштуванням не передбачає перерви у часі, а тому при звільненні 18.04.2023 19.04.2023 їй мала бути надана можливість працювати в іншій організації.

Її звільнення без наступного працевлаштування є незаконним.

Ураховуючи наведене, просила визнати незаконним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 111-к від 13.04.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу аналізу та контролю за використанням роботодавцями коштів Фонду соціального страхування України у Волинській області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити її на роботі з 19.04.2023; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі, визначеному на дату ухвалення рішення суду.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якості правонаступника відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області (а.с.116-118).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні позивачка апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, з 01.04.2019 на посаді начальника відділу аналізу та контролю за використанням роботодавцями коштів Фонду (а.с.7-9, 98).

З 01.01.2023 набрав чинності Закон України від 21.09.2022 № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 2620), яким Закон України від 23.09.1999 № 1105- XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 1105) викладено у новій редакції.

Пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105 (в редакції Закону №2620, що діє з 01.01.2023) передбачено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 урегульовано питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, визначено порядок формування ліквідаційних комісій.

Таким чином, Верховною Радою України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України, зокрема, скорочення усього штату та усієї чисельності працівників, визначених штатними розписами ВД ФССУ та управлінь ВД ФССУ в областях та м. Києві з 18.04.2023, у тому числі й посади, яку обіймала позивачка.

19 січня 2023 року ОСОБА_1 ознайомлено та їй вручено попередження від 17.01.2023 № ВН-25 про наступне звільнення (а.с.108-109).

Наказом голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 111-к від 13.04.2023 звільнено ОСОБА_1 18.04.2023 з посади начальника відділу аналізу та контролю за використанням роботодавцями коштів Фонду Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.110-111).

Підставою для винесення цього наказу зазначено наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 № 9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України»; попередження про наступне звільнення від 17.01.2023 № ВН-25; ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Позивачка є одинокою матір`ю, у якої наявна дитина з інвалідністю, про що роботодавцеві було відомо із відповідних документів, приєднаних до її особової справи та їй у зв`язку із цією обставиною надавалися додаткові відпустки (а.с.13-16, 91-94).

Представник відповідача пояснила суду апеляційної інстанції, що позивачка була єдиним працівником в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, на яку поширювалися гарантії, передбачені ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Наведеними вище нормами трудового законодавства покладено на роботодавця обов`язок працевлаштування одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю навіть у випадку повної ліквідації підприємства, установи, організації.

У даному випадку відбувалася не повна ліквідація, а Законом визначено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, а також і комісія з реорганізації цього Управління ні самостійно, ні разом із правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, ні за допомогою центру зайнятості населення не виконали обов`язку щодо працевлаштування позивачки ОСОБА_1 на роботі ні у правонаступника, ні у будь-якого іншого роботодавця.

Суду не надано жодних доказів, що позивачці було запропоновано будь-яку роботу і вона від неї відмовилася.

Сторонами не оспорюється, що звільнення позивачки відбулося саме з причин скорочення чисельності та штату усього Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.

Ураховуючи наведене, підстава для звільнення позивачки з цього Управління є законною, а тому вимоги щодо визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі не підлягають до задоволення.

Разом із тим, оскільки відповідачем не дотримано передбачених ч. 3 ст. 184 КЗпП України гарантій відносно позивачки щодо її обов`язкового працевлаштування і не надано доказів про пропозицію їй будь-якої роботи та її відмову від запропонованої роботи, яка мала бути запропонована до або відразу ж після звільнення, то позов необхідно задовольнити частково та зобов`язати відповідача виконати передбачений ч. 3 ст. 184 КЗпП України обов`язок щодо працевлаштування ОСОБА_1 ..

У зв`язку із невиконанням вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України із відповідача необхідно стягнути на користь позивачки середній заробіток за період з 19.04.2023 (наступний день після звільнення) по 17.04.2024 (дата ухвалення судового рішення).

Для розрахунку середньоденного заробітку позивачки береться до уваги її дохід за січень і лютий 2023 року, а не за лютий і березень 2023 року, оскільки у березні їй відбулися нарахування та виплати за відпустку, надану на період з 30.03.2023 по 14.04.2023 (а.с.94, 112).

З урахуванням наведеного, на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток з 19.04.2023 по 17.04.2024 у розмірі 176 286,32 грн (/18854,82 + 18921,00/ : 42 = 899,42 х 196 робочих днів).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про повну відмову в позові зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів і з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення.

У зв`язку із частковим задоволенням як позову, так і апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір щодо задоволення вимоги майнового характеру, розмір якого становить 4 407,16 грн, з яких 1 762,86 грн за подання позовної заяви та 2 644,30 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області виконати передбачений ст. 184 ч. 3 КЗпП України обов`язок щодо працевлаштування ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на користь ОСОБА_1 176 286 (сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 32 коп. середнього заробітку за період з 19.04.2023 по 17.01.2024.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в дохід держави 4 407 (чотири тисячі чотириста сім) грн. 16 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді