Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1815/24
Провадження № 2-о/376/207/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, щоОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його матір`ю. Вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності із 01.10.2009 року довічно, що підтверджується Довідкою до Акту огляду МСЕК ХАР - 08 № 016745, вона давно хворіє, має ряд хвороб, в тому числі: хронічна ревматична хвороба серця, комбінована аортальна вада серця, ІХС, стенокардія напруги, ФК ІІ ст., з вестибулопатією, церебростенічний синдром, ЦД ІІ тип, важка форма в стадії медичної компенсації, хронічний вертеброгенний радиколоневрит в стадії загострення, больовий синдром, статико-динамічні порушення, що підтверджується медичним висновком ЛКК № 497 від 05.06.2024 року.

ОСОБА_2 за станом здоров`я не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду на непрацездатній основі, що підтверджується висновком про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 496 від 05.06.2024 року.

В зв`язку із захворюванням, ОСОБА_2 постійно лікується.

ОСОБА_1 є єдиною особою, яка на даний час здійснює догляд та піклується про хвору матір, а саме надає їй допомогу, купує ліки, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_2 не заперечує проти здійснення заявником постійного догляду за нею. ОСОБА_1 за станом здоров`я може опікуватися матір`ю.

Інші особи, які можуть здійснювати догляд за матір`ю заявника відсутні.

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Від встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за особою, яка цього потребує, залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України від 19 червня 2003 року № 966-ІV «Про соціальні послуги», Законом України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших.

Факт здійснення ОСОБА_1 догляду за його матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує постійного догляду, має для заявника юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та у зв`язку з наведеним, у заявника виникла необхідність для звернення до суду із заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 .

За наведених обставин ОСОБА_1 звертається до суду з заявою, в якій просить:

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП - НОМЕР_2 , здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_3 , яка за станом здоров`я, згідно медичних висновків лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я «СМЦП Сквирської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 496 та № 497 від 05.06.2024 року, потребує постійного стороннього догляду та відсутні інші особи, які можуть здійснювати догляд.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.21).

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просить заяву ОСОБА_1 задовольнити, а справу розглянути без її участі (а.с.24).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 211, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю заявника. Вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності із 01.10.2009 року довічно, що підтверджується копією Довідки до Акту огляду МСЕК ХАР - 08 № 01674 (а.с.16).

Мати заявника давно хворіє, має ряд хвороб, в тому числі: хронічна ревматична хвороба серця, комбінована аортальна вада серця, ІХС, стенокардія напруги, ФК ІІ ст., з вестибулопатією, церебростенічний синдром, ЦД ІІ тип, важка форма в стадії медичної компенсації, хронічний вертеброгенний радиколоневрит в стадії загострення, больовий синдром, статико-динамічні порушення, що підтверджується медичним Висновком ЛКК № 497 від 05.06.2024 року 9а.с.19).

ОСОБА_2 за станом здоров`я не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду на непрацездатній основі, що підтверджується Висновком про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 496 від 05.06.2024 року (а.с.20).

В зв`язку із захворюванням, ОСОБА_2 постійно лікується.

ОСОБА_1 є єдиною особою, яка на даний час здійснює догляд та піклується про хвору матір, а саме надає їй допомогу, купує ліки, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_2 не заперечує проти здійснення заявником постійного догляду за нею. ОСОБА_1 за станом здоров`я може опікуватися матір`ю.

Інші особи, які можуть здійснювати догляд за матір`ю заявника відсутні.

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.17).

Факт здійснення ОСОБА_1 догляду за його матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує постійного догляду, має для заявника юридичне значення, породжує виникнення прав та обов`язків щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та у зв`язку з наведеним, у заявника виникла необхідність для звернення до суду із заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Встановлення факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення його прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року №588.

Статтею 3 Конституції України, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги » чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; г) інвалідність.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі та за таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви про здійснення постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 її сином ОСОБА_1 , судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 Конституції України, ст.ст. 2,4, 12,13 , 76,77,81, 259, 263-265, 268, 293-294, 315, 351,352,354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 1,13 Закону України «Про соціальні послуги», суд,

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП - НОМЕР_2 , здійснює постійний сторонній догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_3 , яка за станом здоров`я, згідно медичних висновків лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я «СМЦП Сквирської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 496 та № 497 від 05.06.2024 року, потребує постійного стороннього догляду та відсутні інші особи, які можуть здійснювати догляд.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко