Справа № 149/2482/24
Провадження №2/149/773/24
У Х В А Л А

24.09.2024 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О. ,

за участю:

секретаря Олійник І. С.,

позивача: ОСОБА_1 , його представника - адвоката Гайворонського Р. В.,

відповідача: ОСОБА_2 , його представника - адвоката Ковальчука Є. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Тимощука Володимира Вікторовича про визнання дій приватного виконавця незаконними та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

05.08.2024 року на адресу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшов цивільний позов, сформований адвокатом Гайворонським Р. В. у підсистемі "Електронний суд" за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Тимощука Володимира Вікторовича про визнання дій приватного виконавця незаконними та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 08.08.2024 позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24.09.2024 від представника відповідача - адвоката Ковальчука Є. М. надійшло клопотання про повернення позовної заяви особі, яка її подала. Клопотання мотивовано тим, що надані представником позивача документи на підтвердження повноважень не відповідають встановленим вимогам ЦПК України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за своїм змістом не підтверджують повноваження адвоката Гайворонського Р. В. на подання позову від імені ОСОБА_1 у даній справі. Заявник вважає, що позовна заява подана особою, яка не має повноважень на її подання, відтак підлягає поверненню.

У судовому засіданні до початку розгляду справи по суті представник відповідача - адвокат Ковальчук Є. М. подане клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 клопотання свого представника підтримав.

Представник позивача - адвокат Гайворонський Р. В. проти задоволення клопотання заперечив та пояснив, що його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 підтверджуються наданими суду документами (ордер, договір про надання правничої (адвокатської допомоги) та доручення). Крім того повідомив, що раніше на підставі аналогічних документів вже звертався до суду в інтересах ОСОБА_1 , і жодних зауважень з цього приводу не було.

Позивач ОСОБА_1 проти клопотання заперечив та вказав, що дійсно уклав договір з адвокатом Гайворонським Р. В. на представництво його інтересів, позов підтримав.

Суд, заслухавши доводи і заперечення учасників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Вказана концепція знайшла своє закріплення у національному законодавстві. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Таким чином, законодавче ругелювання порядку звернення до суду з цивільним позовом регламентовано відповідними нормами ЦПК України, та є складовим елементом загального права на звернення до суду за захистом прав, гарантованого ст. 6 Конвенції.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За змістом статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представником у суді (ст. 60 ЦПК України) може бути адвокат або законний представник. Учасниками не заперечувалося, що представник позивача - адвокат Гайворонський Р. В. здійснює представництво саме як адвокат.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Перелік таких документів є вичерпним.

На підтвердження своїх повноважень адвокатом Гайворонським Р. В. до позовної заяви додано копію ордера про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 05.04.2024, згенерованому у відповідному розділі на офіційному веб-сайті НААУ (а.с. 7), копією доручення вих. №26 від 05.04.2024, підписаного ОСОБА_3 та адвокатом Р. Гайворонським (а.с. 8) та копію договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 05.04.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.9), а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 10).

Суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що доручення від 05.04.2024 року не є за своєю формою і змістом дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу", відтак не може бути підтвердженням повноважень адвоката у даній справі.

Крім того, довіреність адвоката на ведення справи підлягає посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності (ч. 2 ст. 62 ЦПК України), і такої довіреності адвокатом Гайворонським Р. В. не подано.

Що стосується наданої суду копії договору, суд керується тим, що статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених вказаним Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Повноваження адвоката як представника в цивільному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Договір про надання правничої допомоги за загальним правилом укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Зміст договору, відповідно до статті 628 ЦК України, становлять, по-перше, умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та по-друге, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними вважаються умови, які необхідні і достатні для укладення договору. Це випливає зі змісту статті 638 ЦК України, згідно з якою договір вважається укладеним тільки тоді, коли між сторонами в потрібній для відповідних випадків формі досягнуто згоди зі всіх істотних його умов. Істотною умовою будь-якого договору є умова про предмет договору.

Як вбачається з копії договору від 05.04.2024 (а.с. 9), ОСОБА_1 та адвокат Гайворонський Р. В. уклали цей договір щодо наступного предмету: виконавець зобов`язується надати клієнту послуги з надання правової інформації, консультацій з парвових питань, складання процесуальних документів та представництво в суді інтересів клієнта, а остання зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх у розмірі та порядку, визначених цим договором, щодо правової допомоги у загибелі сина ОСОБА_5 та інших обставин, пов`язаних з даним.

В ході розгляду клопотання не встановлено, що цивільний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Тимощука В. В. про визнання дій приватного виконавця незаконними та відшкодування моральної шкоди пов"язаний чи випливає з обставин загибелі ОСОБА_5 . Натомість на запитання суду адвокат Гайворонський Р. В. пояснив таку невідповідність опискою у догворі. Суд вказані посилання адвоката відхиляє, оскільки суду не надано доказів на підтвердження погодження сторонами в договорі від 05.04.2024 внесення виправлень, зокрема і щодо предмету договору. Таким чином, з наданих суду матеріалів вбачається, що сторони договору ( ОСОБА_1 та адвокат Гайворонський Р. В.) досягли згоди щодо істотної умови - предмету договору- виключно про надання правової допомоги у загибелі сина ОСОБА_5 та інших обставин, пов`язаних з даним, що не відповідає спору, який виник між сторонами у даній справі.

Суд також відхиляє посилання адвоката Гайворонського Р. В. на відсутність в одері про надання правничої (правової) допомоги від 05.04.2024 посилання на договір, оскільки, за словами адвоката, ордер був виданий до укладення договору. Такі посилання суперечать самій суті ордеру, що видається на підставі і відповідно до умов укладеного між клієнтом і адвокатом договору, а не передує його укладенню. Крім того, відповідно до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, ордер обов`язково має містити посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

При вирішенні порушеного питання суд також враховує позицію Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №810/739/15, у якій суд надавав оцінку та аналізував положень договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом, в тому числі наслідки таких умов договору щодо права адвоката на підписання позовної заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Вирішуючи порушене представником відповідача клопотання суд керується, зокрема, і принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому перевірка наявності повноважень представника на ведення справи є виключною компетенцією суду, що розглядає справу, і підлягає з`ясуванню в кожному конкретному випадку, в тому числі за наявності обгрунтованих сумнівів в інших учасників з цього питання.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду адвокат Гайворонський Р. В. не надав суду доказів на підтвердження його повноваження як адвоката подавати позовну заяву від імені ОСОБА_1 у даній справі, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду. За таких обставин відсутні підстави для вирішення інших клопотань, заявлених сторонами до початку розгляду по суті (залученя третьої особи, закриття провадження щодо частини позовних вимог). Клопотань щодо розподілу судових витрат при залишенні позову без розгляду сторонами не заявлялося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 62, 257, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача - адвоката Ковальчука Є. М. - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Тимощука Володимира Вікторовича про визнання дій приватного виконавця незаконними та відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, позов якого залишено без розгляду, право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 30.09.2024.

Суддя Павлюк О. О.