РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Конончук Ю.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_3 адвокатом Козубом Олександром Миколайовичем до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу, Майзенберг Ірина Дмітріївна, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира 26.12.2023 р. звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а саме: земельна ділянка площею 0,0396 га, кадастровий номер :03:002:0441, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський р-н, с. Ліщин. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Сіліною Н.В. 22.03.2017 р. за № 227;

земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:002:0440, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Сіліною Н.В. 22.03.2017 р. за № 226;

житловий будинок загальною площею 49,1 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Сіліною Н.В. 22.03.2017 р. за № 225;

земельна ділянка площею 0,0718 га, кадастровий номер :10:014:0022, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. 29.01.2021 р. за № 162;

житловий будинок загальною площею 123,7 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. 29.01.2021 р. за № 161;

транспортний засіб марки FORD ЕС0SРORТ, 2019 року випуску. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 1841 /2023/3586003 від 04.01.2023 р.

ОСОБА_3 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доводиться батьком позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

07.07.2012 р. ОСОБА_7 змінив прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

19.07.2023 р. приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Сіліною Н.В. заведено спадкову справу № 173/2023 щодо майна померлого ОСОБА_7 . Спадкову справу заведено на підставі заяви відповідача, ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_7 , на момент смерті, перебував у офіційному шлюбі з 02.12.2014 р.

Посилаючись на ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України позивач звернув увагу суду, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Позивач зазначає, що ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, в зв`язку з чим вважає, що позивач має законне право на отримання у спадщину частку у власності на майно, що було набуте під час шлюбу його батька з відповідачем, тобто спільне майно подружжя.

Представник відповідача адвокат Рябчун О.Д., в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обгрунтувала у відзиві на позовну заяву зі змісту якого свідчить, що за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Днем відкриття спадщини померлого ОСОБА_7 є день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (а. с. 71-75).

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_8 направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Наполягала на задоволені позовних вимог. (а. с. 90)

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено.

26 грудня 2023 р. ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу, Майзенберг І.Д., а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. (а. с. 1-5).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 р. головуючим по справі визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 30).

28.02.2024 р. позивач направив до суду уточнену позовну заяву. (а. с. 40-45).

29.02.2024 р. судом винесено ухвалу про відкриття загального позовного провадження, призначення підготовчого судового засідання та витребування доказів. Підготовче засідання призначено на 11.30 год. 02.04.2024 р. (а. с. 47-49).

07.07.2012 р. ОСОБА_7 змінив прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується витягом з ДРАЦС про зміну імені від 20.10.2023 р. № 6. (а. с. 11).

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області від 02.12.2014 р. (а. с. 76, 122).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . (а. с. 8)

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . (а. с. 9)

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є дочкою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у встановлений законом 6-ти місячний строк визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України подали заяви про прийняття спадщини до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу.

19.07.2023р. ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу заведено спадкову справу № 173/2023 щодо майна померлого ОСОБА_7 , що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 27.10.2023 р. № 74518346. (а. с. 119-137).

Суд звертає увагу, що диспозицією ч. 1 ст. 1298 ЦК України визначено строк видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів справи 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини померлого ОСОБА_7 закінчився 29 грудня 2023 р. В свою чергу позивач передчасно звернувся із позовом до суду про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , до закінчення визначеного законом строку для видачі свідоцтва про право на спадщину, при цьому будь яких доказів відмови нотаріуса в оформленні йому права на спадщину за законом до суду не надав.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона, (ст. ст. 12, 13. та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті, обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може грунтуватися на припущеннях, (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні постанови ОСОБА_5 , приватного нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так саме відсутні свідоцтва про право на спадщину, які могли б свідчити про наявність спору між спадкоємцями щодо спадкового майна.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Пунктом 1 глави 11. розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. У повідомленні, що надсилається спадкоємцям померлого, які прийняли спадщину, зазначається склад спільного майна подружжя, на частку якого другий із подружжя, що є живим, просить видати свідоцтво про право власності, а також роз`яснюється право звернення до суду у випадку оспорювання спадкоємцями майнових вимог того з подружжя, що залишився живим. Повідомлення надсилається поштою, а спадкоємці, які прибули до нотаріальної контори, повідомляються нотаріусом усно, про що робиться відмітка на заяві того з подружжя, що залишився живим. Така відмітка підписується спадкоємцями. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

В Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 р. по справі № 570/997/19 зазначено правовий висновок, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Верховний Суд в зазначеній вище постанові зазначає, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Суд звертає увагу, що в обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_3 посилається на те, що відсутнє визначення часток спадкодавця у праві спільної власності подружжя, але зі змісту позовних вимог позивач намагається захистити свої спадкові права, але такої вимоги в позові не заявляє.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, в межах заявлених сторонами вимог, з урахуванням принципів справедливості, законності, змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст. ст. 1220, 1222, 1269 1270, 1298 ЦК України, ст. ст. 60, 69, 72 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 2-5,10-3 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог за позовом, поданим представником ОСОБА_3 адвокатом Козубом Олександром Миколайовичем до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу, Майзенберг Ірина Дмітріївна, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч грн.)

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2024.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка