КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №545/3981/23
Провадження № 2/552/831/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі Біжко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про захист прав споживачів.

Вказувала, що 16.02.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №SAMDNWFD601 банківського вкладу «стандарт» строковий на 6 місяців на наступних умовах: сума вкладу становить 43082 грн., з правом поповнення, з щоденним нарахуванням процентів на вклад і щомісячною виплатою їх на картковий рахунок вкладника із розрахунку 15% річних, автоматичною неодноразовою пролонгацією вкладу після закінчення строку вкладу на умовах або вкладу «до запитання» під 0,01 % річних або, у разі якщо кошти не були зараховані банком на вклад «до запитання» автоматичним продовженням ще на один строк без укладення нового договору за діючими ставками.

Посилалась на те, що оскільки вона не вимагала повернення вкладу за договором у термін 16.02.2018 року з 17.02.2018 року і до 15.09.2023 року банк неодноразово поновлював строк його дії на умовах діючої на той час відсоткової ставки по вкладу цього виду. При цьому у період з 17.02.2018 року 15.09.2023 року нараховані проценти по вкладу банк щомісячно додавав до суми вкладу ( здійснював «капіталізацію вкладу»). 10.09.2023 року на адресу е-пошти позивачки надійшло повідомлення банку про те, що після закінчення строку вкладу по вказаному договору його дію вже більше не буде продовжено на новий період, а дата закриття вкладу 15.09.2023 року.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення виплати належного їй вкладу. У вказаній заяві позивач звернула увагу банку на те, що вона немає заборгованості перед банком зі сплати кредиту. Також вказала номер свого банківського рахунку для виплати їй вкладу безготівковим чином у разі, якщо провести його виплату готівкою буде неможливо. 19.09.2023 року позивачка особисто звернулась до відділення банку для отримання вкладу по вищезазначеному договору, однак, у виплаті їй було відмовлено. Вказувала,що загальна сума простроченого основного зобов`язання ( капіталізований відсотками вклад) станом на 15.09.2023 року становить 69 463,66 грн..

Просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 69 463,66 грн. заборгованості за договором №SAMDNWFD601 банківського вкладу від 16.02.2018 року.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.11.2023 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.02.2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення. Вказувала, що ОСОБА_1 тривалий час була клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та отримувала банківські послуги у Приватбанку.

Посилалась на те, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має прострочену заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» автоматичне продовження вкладу на новий період не здійснювалось. 12.09.2023 року ОСОБА_1 подала АТ КБ «Приватбанк» заяву з вимогою провести виплату вкладу та процентів та закрити вкладний рахунок, посилаючись на відсутність заборгованості на підставі рішення Галицького районного суду Івано Франківської області від 19.11.2021 року у справі №341/475/21. У відповідь на вищевказане звернення, банком було направлено на адресу ОСОБА_1 лист від 09-10.2023 року №20.1.0.0.0/7-230912/24018, в якому повідомив, що питання щодо виплати депозиту буде розглянуто після виконання перерахунку заборгованості за преміальною картою, згідно рішення суду 341/475/21. Регламент перерахунку заборгованості до 28.10.2023. Після проведення Банком перерахунку заборгованості за договором №б/н від 16.01.2015 з урахуванням рішення суду по справі №341/475/21 у ОСОБА_1 залишився борг перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 500 грн. дана сума не була предметом позову. АТ КБ «Приватбанк» неодноразово намагався зв`язатись з позивачем для інформації щодо проведення перерахунку заборгованості та вирішення питання сплати заборгованості у розмірі 500 грн, але зв`язатись з клієнтом не зміг. У зв`язку з чим, у тому числі, Банк не зміг отримати актуальну реквізити для виплати депозитних коштів за договором вкладу, а тому заборгованість в цій частині не було перераховано.

Вказувала, що АТ КБ «Приватбанк» не відмовляє ОСОБА_1 у виплаті коштів за договором вкладу, матеріали позовної заяви не містять доказів того, що АТ КБ «Приватбанк» відмовив позивачу у виплаті коштів за договором. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

25.03.2024 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі. Вказував, що позивач жодних угод з банком 29.01.2021 року не укладала і заборгованість у розмірі 500 грн. перед банком у неї немає. Будь які вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 на суму 500 грн. не надходило. Відсутні також судові спори та рішення суду щодо заявленої банком суми заборгованості. Банк не скористався своїм правом заявити зустрічний позов. Банк володіє правом договірного списання тобто за власним рішенням може направити відповідну частину вкладу собі на погашення боргу. За таких обставин притримання банком вкладу у розмірі 69463,66 грн. навіть за наявності у вкладника боргу перед банком у сумі лише 500 грн. не є співмірною дією, а лише додатково свідчить про протиправну бездіяльність банку ( задля безкоштовного користування банком коштами вкладника).Окрім того, та обставина, що банк не скористався правом договірного списання і не погасив за рахунок вкладу заявлену ним суму боргу в 500 грн. свідчить про те, що насправді зазначеного боргу не існує і він є надуманим.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.02.2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір №SAMDNWFD601 банківського вкладу «стандарт» строковий на 6 міс..

Відповідно до даних за вкладом:

-Вклад «Стандарт» строковий на 6 міс.;

-Початкова сума вкладу ( 43 082 грн.);

-На суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 15% річних;

-Проценти за вкладом зараховуються на рахунок;

-Період нарахування процентів за вкладом 1 місяць

Відповідно до п.3.3 даного договору у разі, якщо є прострочення заборгованості за кредитом, виданим Банком, або позивач є поручителем за кредитом, за яким існує заборгованість, Банк має право на свій розсуд:

-Після закінчення строку вкладу перерахувати вклад і нараховані проценти на поточний або картковий рахунок та в подальшому використати їх для погашення заборгованості;

-Розірвати цей договір. При цьому Банк надсилає письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Вклад і нараховані проценти перераховуються на поточний або картковий рахунок та в подальшому використовуються для погашення заборгованості.

Згідно п.4.1 даного договору, після закінчення терміну вкладу Банк має право перерахувати кошти з депозиту на вклад «до запитання». Кошти з депозитів, які виступають забезпеченням по кредиту і депозитів померлих клієнтів на вклад «до запитання» не перераховуються.

Відповідно п.4.2 вказаного договору, якщо після закінчення 3-х календарних днів після надходження грошей на вклад «до запитання» не затребували суму вкладу або її частину, позивач доручає Банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «до запитання» на даний депозит. При цьому процентна ставка по вкладу на новий термін відповідає ставці, яка діє в Банку для знову оформлених вкладів даного найменування та строку на дату зарахування коштів на депозитний рахунок. Новий термін вкладу обчислюється з дати надходження грошей на депозит з вкладу «до запитання». Додатково на новий термін вкладу Банк може збільшити процентну ставку за вкладом. Розмір надбавки вказаний в Умовах та правилах надання банківських послуг, розміщених на сайті.

Згідно п.4.3 даного договору, якщо Банк не перерахував кошти з депозиту на вклад «за запитанням», то вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки в Банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 вказаного договору, дострокове повернення вкладу не передбачено. ОСОБА_1 може повернути вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється після виплати усієї суми вкладу із процентами, належними позивачу відповідно до умов договору. Якщо закінчення строку вкладу припадає на вихідний, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий день Банку.

Із повідомлення АТ КБ «Приватбанк», яке надійшло на електронну пошту позивача, вбачається, що вона не погасила свою прострочену заборгованість перед банком, тому Приватбанк не погоджується на продовження її вкладу. Даний вклад після закінчення строку буде автоматично закрито, дата закриття вкладу: 15.09.2023./а.с.23/

Із виписки за депозитами ОСОБА_1 встановлено, що депозит «Стандарт» строковий на 6 міс. розірвано, період отримання з 16.09.2023 року, сума депозиту на поточну дату становить 69 463,66 грн../а.с.11/

ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про виплату вкладу та нарахованих процентів, закриття вкладного рахунку. Із даної заяви вбачається, що на даний час заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за сплати кредиту у неї відсутня, що підтверджується рішенням Галицького районного суду Івано Франківської області від 19.11.2021 року у справі №341/475/21, яке набрало законної сили 21.12.2021 року. Просила відповідача провести виплату її вкладу та процентів за договором 16.09.2023 року готівкою та закрити вкладний рахунок. У разі неможливості виплати вкладу готівкою провести виплату на її розрахунковий рахунок./а.с.24/

Рішенням Галицького районного суду Івано Франківської області від 19.11.2021 року, справа №341/475/21, у позові АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 січня 2015 року відмовлено. Даним рішенням встановлено, що факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними, повернення таких підтверджується випискою з рахунку відповідача./а.с.26-29/

Із повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 09.10.2023 року №20.1.0.0.0/7-230912/24018 вбачається, що питання щодо виплати депозиту буде розглянуто після виконання перерахунку заборгованості за преміальною карткою, згідно рішення суду 341/475/21. Регламент перерахунку заборгованості до 28.10.2023. Після перерахунку боргу працівники Банку зв`яжуться з ОСОБА_1 для вирішення питання по виплаті депозиту.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16 зроблено правовий висновок про те, що договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У порушення умов договору №SAMDNWFD601 від 16 лютого 2018 року відповідач у визначений договором строк не повернув позивачу банківський вклад у розмірі 69 463,66 грн., чим прострочив виконання свого грошового зобов`язання перед позивачем.

Посилання представника відповідача на наявність у позивача заборгованості у розмірі 500 грн., як на підставу затримки у виплаті вкладу, не заслуговує на увагу, адже відповідно до умов договору відповідач має право на свій розсуд після закінчення строку вкладу перерахувати вклад і нараховані проценти на поточний або картковий рахунок та в подальшому використати їх для погашення заборгованості, однак дані дії відповідачем здійснено не було.

Окрім того, не заслуговує на увагу посилання представника відповідача про те, що у зв`язку з тим, що банк не зміг зв`язатись із позивачем, у них були відсутні актуальні реквізити для виплату депозитних коштів, адже як вбачається із заяви про виплату вкладу та нарахованих процентів, закриття вкладного рахунку, яку позивач подавала до АТ КБ «Приватбанк», вона зазначала діючий розрахунковий рахунок, на який просила здійснити перерахування коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором №SAMDNWFD601 банківського вкладу від 16 лютого 2018 року у розмірі 69 463 грн. 66 коп..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. позивачем договір про надання правової допомоги №396 від 11.09.2023 року, детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, квитанція №456232 на суму 5500 грн..

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 5500 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі .

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5500 грн. на правничу допомогу.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за договором №SAMDNWFD601 банківського вкладу від 16 лютого 2018 року у розмірі 69 463 грн. 66 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5500 грн., а всього 74963 грн. 66 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2024 року.

Суддя Т.В.Шаповал