ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2133/24
Провадження №2-о/477/106/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сеніній В.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

з участю представника заявника адвоката Чуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем,

УСТАНОВИВ:

19 серпня 2024 року до суду звернулась заявниця ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем.

Уточнивши свої вимоги, просила суд встановити факт її постійного проживання разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 5 років до дня відкриття спадщини.

Вказувала, що ОСОБА_2 є її рідним батьком, якого було позбавлено батьківських прав відносно неї, однак відносини вона з ним підтримувала як донька з батьком усе життя. З 2013 року батько, проживаючи у м. Миколаєві, захворів та потребував стороннього догляду. У зв`язку з неможливістю постійних поїздок по догляду за ним, заявниця забрала ОСОБА_2 до себе в АДРЕСА_1 для сумісного проживання та догляду за ним. За час проживання сумісно однією сім`єю вела з ним спільне господарство та мала спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті ОСОБА_2 вона своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Ягужинської К.С. з заявою про прийняття спадщини після померлого. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді 2/25 частини домоволодіння з відповідними надвірними та господарчими спорудами, розташованого у АДРЕСА_2 , яка належала останньому на праві власності.

Листом приватного нотаріуса Ягужинської К.С. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що видача вказаного свідоцтва без подання спадкоємцем документів, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства неможлива, та повідомлено про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали спадкової справи.

20 вересня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 24/2020, яка заведена 28 лютого 2020 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 в ході розгляду справи свої вимоги підтримала та пояснила, що проживала з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю більш як п`ять років. Вони вели спільне господарство та проживали за адресою її реєстрації в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 вона здійснила його поховання за власний рахунок. Про наявність будь яких родичів у покійного їй не відомо. Усі документи, сімейні реліквії, які належали померлому ОСОБА_2 знаходяться у неї на руках. Просила про задоволення заяви та встановлення факту, який має юридичне значення.

Представник заявниці адвокат Чуб Т.В. подану заяву просила задовольнити, зазначаючи, що заявниця проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю з початку 2013 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менше чим п`ять років на час його смерті та самостійно, за власний рахунок, здійснила його поховання.

Допитані у ході розгляду справи свідки ОСОБА_3 - донька заявниці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є її сусідами та односельцями, підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_2 у сім`ї заявниці у с. Зелений Гай Миколаївського району, Миколаївської області з початку 2013 року по день його смерті. Вказані свідки також повідомили, що заявниця та ОСОБА_2 мали спільний бюджет та піклувалися один про одного. Поховання ОСОБА_2 здійснено заявницею самостійно за власні кошти.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення питання про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з початку 2013 року проживала разом з ОСОБА_2 у с. Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, вела з ним спільне господарство та мала спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану серії I-ФП N. 309250 від 11 вересня 2019 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить частина домоволодіння у АДРЕСА_2 .

28.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , за якою було відкрито спадкову справу за N 24/2020, так як померлому на праві власності належить 2/25 частини домоволодіння у м. Миколаєві відповідно до договору купівлі- продажу від 10 вересня 1988 року.

Постановою приватного нотаріуса Ягужинської К.С. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона не може документально підтвердити наявність підстав до спадкування після сметрі ОСОБА_2 .

На підставі частини третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Так, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Слід зазначити, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту необхідно для подальшого оформлення спадкових прав у приватного нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого ОСОБА_2 .

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини сьомої статті 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 19, 89, 263-265, 268, 273, 293, 294, 259, 260, 273, 305-308 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як 5 років до дня відкриття спадщини.

Апеляційна скарга може бути подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Семенова