Справа № 135/847/24
Провадження № 2/135/307/24
25.09.2024 Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасну сплату аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В позовній заяві зазначила, що 22.02.2017 Ладижинським міським судом Вінницької області відповідно до рішення суду у цивільній справі №135/2023/16ц від 10.02.2017 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач тривалий час офіційно не працює і будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 не надає. Тому у відповідача утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина у розмірі 152112 грн. 36 коп. за період з 10 лютого 2017 року по 30 квітня 2024 року. Дана заборгованість утворилась з вини відповідача, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені). Відповідно до проведеного нею розрахунку, за період з 01.03.2017 по 30.04.2024 сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів становить 198894 грн. 55 коп.
Враховуючи положення ст. 100 СК України, щодо обмеження суми пені 100 % заборгованості, позивач просила суд відповідно до проведеного розрахунку стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 152 112 грн. 36 коп.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання, в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подав.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково зважаючи на таке.
Суд встановив, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.
Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.02.2017 року у справі №135/2023/16-ц змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 21.02.2017 року.

Постановою в.о начальника відділу Ладижинського МВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Запорощуком В.Б. від 28.03.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53647071 з примусового виконання виконавчого листа №135/2023/16-ц від 10.02.2017 року, виданого Ладижинським міським судом Вінницької області, про стягнення аліментів на дитину.

На даний час виконавче провадження перебуває в провадженні відділу виконавчої служби.

Згідно із розрахунком заборгованості боржника по аліментам за виконавчим провадженням ВП №53647071, складеним державним виконавцем Ладижинського ВДВС у Гайсинському районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) станом на 30.05.2024 року, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з лютого 2017 року по квітень 2024 року становить 152 112 грн. 36 коп. В розрахунку зазначено помісячно розмір аліментів до сплати, а також сплачений розмір аліментів, помісячний розмір заборгованості в разі наявності станом на 30 число поточного місяця, а також загальний розмір боргу.

Відповідачем не надано доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б виключали його вину у несплаті аліментів.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 (провадження №61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви долучений детальний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів у виді зведеної таблиці розрахунків за кожен місяць, за який допущено прострочення платежу по виконавчому провадженню №53647071, у якому наведено помісячний розрахунок неустойки (пені) починаючи з дати виникнення заборгованості з лютого 2017 року.

Разом з тим, суд, перевіривши наведений позивачем розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, встановив, що позивачем такий розрахунок проведено не зовсім правильно.

При цьому, суд, серед іншого, також враховує і те, що рішенням Ладижинського міського суду від 28.07.2023 року по справі № 135/552/23 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.03.2017 року по 02.05.2023 року в сумі 123 876 (сто двадцять три тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 04 копійки.

При цьому, із вказаного рішення видно, що за період з 01.03.2017 року по 02.05.2023 року розмір пені був більшим за 100 % розміру заборгованості, відтак, розмір пені відповідно до вимог ст.196 СК України було обмежено сумою, що становить 100 % заборгованості за аліментами.

Відтак, враховуючи рішення Ладижинського міського суду від 28.07.2023 року по справі № 135/552/23, яке набрало законної сили, вимоги позивача про повторне нарахування та стягнення з відповідача пені за несплату аліментів за період з 01.03.2017 року по 02.05.2023 року не підлягають задоволенню. Оскільки судом з відповідача вже стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів за вказаний період. Враховуючи встановлене законом обмеження максимального розміру пені, повторне нарахування пені за цей же період не допускається, оскільки суперечить положенням ст. 196 СК України.

Провівши ретельний розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 02.05.2023 по 30.04.2024, судом встановлено, що загальний розмір пені за вказаний період, який становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем, перевищує розмір 100 відсотків заборгованості за цей період. Отже, до стягнення з відповідача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в сумі 30490,88 грн., що відповідає розміру несплачених аліментів за зазначений період, тобто 100 відсотків розміру заборгованості, що додатково утворилась за період з 02.05.2023 по 30.04.2024.

Так, відповідно до розрахунку державного виконавця видно, що розмір несплачених аліментів за період з 02.05.2023 по 30.04.2024 становить 30490,88 грн., та розраховується як сума заборгованості, що виникла в кінці кожного місяця, в якому не було сплачено аліменти (травень 2023 року 3528 грн., серпень 2023 року 3528 грн., вересень 2023 року 3528 грн., жовтень 2023 року 3528 грн., листопад 2023 року 3528 грн., грудень 2023 року 3528 грн., січень 2024 року 1639 грн., лютий 2024 року 2415 грн., березень 2024 року 1740,88 грн., квітень 2024 року 3528 грн.).

Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання. Зазначений розмір пені буде пропорційним, є справедливим і сприятиме ефективному захисту прав дитини.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів неможливості сплати аліментів за вказаний період.

По справі не встановлено об?єктивних причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти.

Відповідач не подав до суду будь-яких доводів про те, що він не мав змоги платити аліменти з 02.05.2023 по 30.04.2024, відсутні і будь-які обґрунтування такої неможливості. Крім того, відповідачем не наведено суду підстав, у зв`язку з якими він може бути звільнений від сплати пені.

Так, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання від одного з батьків.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню. Зважаючи, що у позовній заяві позивач вказує про стягнення пені по 30.04.2024 року, тому суд, не виходячи за вказаний позивачем період, визначив розмір пені до стягнення по 30.04.2024 року.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Отже, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 181, 194, 196 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 02.05.2023 року по 30.04.2024 року в розмірі 30490 грн. 88 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя