Номер провадження: 22-ц/813/6322/24
Справа № 523/8741/24
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді - Лозко Ю.П.., Карташов О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року, постановлена у складі судді Кремер І.О., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб - органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усиновлення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб - органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усиновлення - повернути заявнику, оскільки вимоги ухвали судді від 28.05.2024 року про залишення заяви без руху не були виконані у визначений та продовжений судом строк.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду від 01 квітня 2024 року та направити цивільну справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 17 червня 2024 року був поданий пакет медичних документів з офіційним перекладом на українську мову. 18 червня 2024 року винесено ухвалу, відповідно із якою заяву вважати неподаною та повернути заявнику. Вважає дану ухвалу незаконною, такою що підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції посилається на те, що медична документація, яка була надана заявнику саме для його придатності до роботи моряка на судні та не відповідає вимогам медичної документації, яка була зазначена в ухвалі судді від 28.05.2024 року про залишення заяви без руху та яка подається із заявою про усиновлення та є необхідною для розгляду даного питання. Зокрема, подана представником заявника медична документація не містить медичних довідок які підтверджують факт не перебування заявника на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері (вимоги п. 5 ч. 1 ст. 212 СК України).

Окрім того, також не було виконано вимоги ухвали суду від 28.05.2024 року в частині доказів про те, що заявник не страждає на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (вимоги п. 8 ч. 1 ст. 212 СК України).

Суддя зазначає, що вказаний перелік захворювань затверджений наказом МОЗ України від 20.08.2008 року за № 479. Однак такі вимоги не були зазначені в ухвалі від 28.05.2024 року про залишення заяви без руху та не передбачені діючим законодавством України, в наданих довідках, які отримані у країні Євросоюзу, вказано про й стан здоров`я заявника та й про відсутність у нього захворювань, наркозалежності, тощо.

Заявником особисто було подано заяву, шляхом її направлення до суду поштою з Румунії. Судом першої інстанції відмовою у відкритті провадження позбавлені права заявника на справедливий розгляд справи та оцінку доказів судом у нарадчій кімнаті. Право заявника надати додаткові докази до початку розгляджу справи по суті також проігноровано судом першої інстанції.

Також судом першої інстанції вказано, що відповідно до вимог ч. З ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Зазначає, що судовий збір було сплачено завчасно та подано квитанцію разом із заявою.

Явка сторін в судове засідання

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи заяву суд першої інстанції зазначив, що пред`явлена заява ухвалою суду від 28.05.2024 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням в порушення вищезазначених норм ЦПК України та норм СК України, а саме:

- до даної заяви не було додано медичний висновок про стан здоров`я ОСОБА_2 , медичні довідки які підтверджують факт не перебування ОСОБА_2 на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, а також докази про те, що ОСОБА_2 не страждає на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

- до заяви ОСОБА_2 було долучено ряд документів в якості доказів на іноземній мові у кількості 8 аркушів, складених на іноземній мові, а отже заявнику пропонується усунути недоліки шляхом надання перекладу відповідного доказу державною мовою.

06.06.2024 року представником заявника ОСОБА_1 було подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків заяви про усиновлення.

Ухвалою судді від 12.06.2024 року було задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків заяви та продовжено на усунення недоліків заяви у цивільній справі № 523/8741/24 до п`яти днів.

Суддя констатує, що 17.06.2024 року представником заявника ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 28.05.2024 року було надано клопотання про долучення копії медичних документів з перекладом на українську мову, а саме:

-результат медичного обстеження (не медична довідка) від 11.09.2023 року);

-Результат тестування на алкоголь та наркотики від 07.09.2023 року;

-Висновок психологічної консультації від 07.09.2023 року;

-Довідка про медичний огляд моряка від 07.09.2023 року;

-Сертифікат медичної та психологічної придатності моряка від 07.09.2023 року;

-Декларація про допуск до роботи (екіпажу) від 11.09.2023 року;

-Декларація про стан здоров`я перед прийняттям на роботу від 11.09.2023 року.

Суддя зазначає, що вказана медична документація була надана заявнику ОСОБА_2 саме для його придатності до роботи моряка на судні та не відповідає вимогам медичної документації, яка була зазначена в ухвалі судді від 28.05.2024 року про залишення заяви без руху та яка подається із заявою про усиновлення та є необхідною для розгляду даного питання.

Зокрема, подана представником заявника медична документація не містить медичних довідок які підтверджують факт не перебування ОСОБА_2 на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері (вимоги п. 5 ч. 1 ст. 212 СК України).

Окрім того, також не було виконано вимоги ухвали суду від 28.05.2024 року в частині доказів про те, що ОСОБА_2 не страждає на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (вимоги п. 8 ч. 1 ст. 212 СК України). Суддя зазначає, що вказаний перелік захворювань затверджений наказом МОЗ України від 20.08.2008 року за № 479.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляну на вищевикладені обставини, беручи до уваги те, що вимоги ухвали судді від 28.05.2024 року про залишення заяви без руху не були виконані у визначений та продовжений судом строк, суд першої інстанції прийшов до переконання, що дана заява підлягає поверненню заявнику з усіма доданими до неї документами.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приймаючи рішення у справі, суд не врахував, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, передбачені положеннями статей 175,177 ЦПК України. Якщо позов за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст.185 ЦПК України.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В силу ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відсутність посилання у позовній заяві на певні обставини і недодання певних доказів ст. ст.175 і 177 ЦПК України не віднесені до таких підстав, що дають право для застосовування наслідків, передбачених ст. 185 ЦПК України, і повернення позовної заяви позивачеві. Встановлення обставин, які суд вважає необхідним для правильного вирішення спору, можливе під час підготовчого засідання, відповідно до вимог ст. 189 ЦПК України.

Відповідно до змісту статей 12, 13, 81, 175 ЦПК України позивач самостійно визначає зміст позовних вимог, зазначає сторони та інших учасників спору, викладає зміст обставин, якими обґрунтовуються вимоги, та зазначає докази на підтвердження цих обставин.

Суддя згідно статей 175, 177, 185-187 ЦПК України перевіряє, чи має особа відповідно до ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 311 ЦПК України, вказується, що заява про усиновлення дитини повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, а також прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваної дитини, її місце проживання, відомості про стан здоров`я дитини. Заява про усиновлення дитини може також містити клопотання про зміну прізвища, імені, по батькові, дати, місця народження дитини, про запис заявника матір`ю або батьком дитини.

До заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: 1) копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; 2) медичний висновок про стан здоров`я заявника; 3) довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; 4) документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; 5) інші документи, визначені законом.

Не звернув суд належної уваги на те, що позивач має право на обґрунтування своїх вимог саме тими обставинами, які він вважає за потрібне вказати в позовній заяві. Встановлення фактичних обставин справи, а також відповідності викладених в тексті заяви обставин фактичним обставинам за діючим цивільно - процесуальним законодавством віднесено не до стадії відкриття провадження по справі, а до стадії судового розгляду.

Оцінка достатності доказів на стадії відкриття провадження недопустима. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, зокрема, під час підготовчого провадження, а у визначених законом випадках і під час розгляду справи в судовому засіданні.

Оскільки згідно законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, в свою чергу, покладено обов`язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті, суддя при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі не має права давати оцінку наведеним позивачем доказам, їх достатності, вимагати надання додаткових доказів, встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2024 року представником заявника ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 28.05.2024 року було надано клопотання про долучення копії медичних документів з перекладом на українську мову.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що повертаючи заяву як неподану, суд в порушення наведених положень процесуального права вдався до оцінки, як обставин, якими обґрунтовувались вимоги, так і наведеним заявником доказам, їх достатності.

Слід також зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

За такого, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що заявник фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи заяву з зазначених підстав, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч.1ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч.1ст.379 ЦПК України у випадку порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права заявника на гарантії захисту у суді своїх інтересів, а тому вона підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а саме вирішення питання про відкриття провадження у справі у передбаченому законом порядку.

Керуючись ст. ст.367,368,374,379,381,382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2024 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко