Справа № 182/6633/23
Провадження № 2/0182/244/2024
25.09.2024 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -
Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на наступне.
04 червня 2019 року між нею та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2023 року шлюбні відносини були припинені та після припинення спільного проживання дитина залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні, відповідач кошти на утримання дитини не надавав, що й стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яке вирішувалось Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області під головуванням судді Рунчевої О.В. При цьому, відповідач є працездатним, а тому має можливість утримувати і дружину, хоча, в добровільному порядку не бажає, а, навпаки, радить працювати та забезпечувати себе самостійно. Крім цього, як на підставу звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що їхня спільна дитина не має вад розвитку, але через особливості воєнного часу, проживання у зоні бойових дій, вона не може працювати, а тому змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до 01 грудня 2026 року, тобто, до досягнення донькою шестирічного віку.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.35-36).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.38), своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Як встановлено судом, 04 червня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис № 249, складений 04 червня 2019 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає з матір`ю, при цьому, у відповідності до витребуваних матеріалів, судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.39).
Відповідно ч.2, ч.3, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника, наявність у платника аліментів інших дитини, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з викладених обставин, позивачка зазначає, що стан здоров`я дитини задовільний, але, у зв`язку з особливостями воєнного часу та забороною відвідувати дитиною дошкільні навчальні заклади, вона позбавлена можливості працювати, а тому вимушена перебувати по догляду за дитиною до шести років, що, на її думку, надає їй можливість та право отримувати від чоловіка допомогу на своє утримання, а з його сторони виконувати покладений законом обов`язок. Проте, вимогами чинного законодавства чітко визначений порядок та умови надання матеріальної допомоги по досягненню дитиною шести років. При цьому, судом не приймається до уваги посилання на обставини, пов`язані з військовими діями, оскільки для застосування ст.84 СК України визначено чіткі вимоги. А саме: якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, натомість, дана вимога спростовується як матеріалами справи, так і безпосереднім посиланням ОСОБА_1 в позові на дані обставини. Позивачка сама вказує, що дитина не має вад здоров`я. Попри це, позивачка долучила довідки, виписки, акти, договори, рахунки, які свідчать саме про її незадовільний стан, а не про незадовільний стан дитини, яка потребує матеріальної допомоги чи індивідуального догляду.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, передбачені ст.84 Сімейного кодексу України, судом не встановлені і позивачем не доведені. Будь-які інші посилання чи докази на те, що дитина потребує індивідуального догляду матері, внаслідок чого остання має право від відповідача отримувати аліменти на своє утримання по досягненню дитиною шести років, судом не вбачається і дає підстави вважати, що пред`явленні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст.79, 80, 84 Сімейного Кодексу України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.
Судовий збір компенсувати за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал