Справа № 444/768/23 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л.
Провадження № 22-ц/811/445/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області,в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/9 частки будинку АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної власності ОСОБА_7 - бабці позивача, ОСОБА_6 (матері позивача), ОСОБА_8 (батькові позивача), ОСОБА_9 (позивачці), ОСОБА_10 (сестрі позивачки), ОСОБА_11 (її братові) - по 1/6 частці будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частку будинку №17. Єдиним спадкоємцем по закону після її смерті була її донька та мати позивачки ОСОБА_6 , оскільки син спадкодавця - ОСОБА_12 помер ще до її смерті. Мати позивачки ОСОБА_13 , яка була донькою ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) мала право на обов`язкову частку після смерті її матері ОСОБА_7 .

ЇЇ мати прийняла обов`язкову частку у спадщині після смерті свої матері ОСОБА_7 шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті. Розмір обов`язкової частки відповідно до ст. 535 ЦК УРСР в редакції 1963 року (який діяв на час смерті ОСОБА_7 1994р.) становить 2/3 від 1/6, тобто 1/9 частки будинку №17.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку будинку, яка перебувала у її власності, та на частку будинку, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_7 - як обов`язкову частку та частку будинку, яку вона прийняла після смерті її чоловіка ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 при житті склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачці.

12.06.2017 року Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області позивачці ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 на 2/6 частин житлового будинку №17 . Однак, на 1/9 частку будинку, яка не була переоформлена на ОСОБА_13 , та яку вона прийняла як обов`язкову частку після смерті своєї матері ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину позивачці не видано.

Вважає, що вона як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_13 прийняла також спадщину на обов`язкову частку, належну її матері після смерті ОСОБА_7 у розмірі 1/9 частки будинку АДРЕСА_1 , яку матір прийняла шляхом вступу в управління спадковим майном.

При зверненні до Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, належну її матері ОСОБА_6 вона довідалася, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, до складу якої входить 1/6 будинку, яка на праві власності належала ОСОБА_7 , звернулися також ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (дружина та діти ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), оскільки вони мають право на спадкування за заповітом від 29 січня 1985 року, складеним ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_11 .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

08.02.2024 рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідач ОСОБА_3 ввела суд в оману, надавши неправдиві пояснення. Крім того, неправдиві пояснення були надані свідком ОСОБА_14 . Відповідач та свідок стверджували, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в неприязних відносинах, однак це не відповідає дійсності. Також відповідач ОСОБА_3 стверджувала, що вона разом з ОСОБА_11 спільно будували будинок, однак такий належав на праві власності ОСОБА_7 . Судом першої інстанції не було взято до уваги наявність підробленого заповіту від 29 січня 1985 року та було відхилено вимоги про його дослідження.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 скаргу підтримали, просили скаргу задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 проти скарги заперечили.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1 ст.524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.535 Цивільного кодексу УРСР 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка).

Встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року, яким відновлено судове провадження за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_11 про поділ майна колгоспного двору, встановлено, що рішенням Нестеровського райсуду за 1976 рік було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин, Нестеровського району з присудженням у власність ОСОБА_7 1/6 ідеальної частки, а ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та їх трьом дітям ОСОБА_15 , ОСОБА_10 (сестрі позивачки), ОСОБА_11 (братові позивачки) 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі конкретних кімнат з встановленими площами.

20.01.1985 року ОСОБА_7 склала заповіт в користь ОСОБА_11 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Надичівської сільської ради народних депутатів 25 січня 2015 року і зареєстрований за № 04.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

На день смерті ОСОБА_7 мати позивачки ОСОБА_13 була непрацездатною (пенсіонеркою), а тому відповідно до ст. 535 ЦК УРСР в редакції 1963 року мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті свої матері ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_7 належну їй 1/6 частку спірного будинку за заповітом успадкував ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2022 року (матеріали спадкової справи № 65/2015).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після його смерті спадкоємцями його майна (а саме 2/6 частин спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, які належали померлому та ОСОБА_7 ) стали в 1/4 частці спадкового майна - його дружина ОСОБА_3 , в 1/4 частці спадкового майна - його син ОСОБА_5 , в 1/4 частці спадкового майна - його син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2022 року.

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2017 року спадкоємцем зазначеного в її заповіті майна є її дочка ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що на даний час спірний будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (12/24 частин), ОСОБА_10 (4/24 частини), ОСОБА_3 (2/24 частини), ОСОБА_5 (2/24 частини), ОСОБА_4 (2/24 частини).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вона не надала суду належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_13 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 .

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_7 матір позивачки не проживала разом з нею.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що матір позивачки ОСОБА_13 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління спадковим майном. Зокрема, як пояснила позивачка в засіданні суду апеляційної інстанції, будь-яких речей після смерті ОСОБА_7 її матір ОСОБА_13 з будинку не брала, в належній спадкодавцю кімнаті не проживала, оскільки після смерті ОСОБА_7 належну спадкодавцю кімнату одразу зайняли відповідачі. Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 мати позивачки ОСОБА_13 не подавала.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної карги та скасування рішення суду відсутні, оскільки рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра