1Справа № 192/2202/24 2-о/335/356/2024

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , поданої представником адвокатом Козачуком Юрієм Сергійовичем, заінтересована особа: Генеральне консульство України в Гамбурзі про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Козачуком Юрієм Сергійовичем, заінтересована особа: Генеральне консульство України в Гамбурзі про встановлення факту народження дитини.

Вказана заява була подана без додержання вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, у зв`язку з чим ухвалою судді від 13.09.2024 року була залишена без руху, з наступних підстав.

Представник заявника звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт народження заявником ОСОБА_1 дитини у Російській Федерації для проведення державної реєстрації народження дитини у Генеральному консульстві України у Гамбурзі.

При цьому, в порушення вимог ст. 315 ЦПК України, яка передбачає встановлення у судовому порядку факту народження дитини за умови доведеності того, що підстави для державної реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану України відсутні, відповідних даних не подано.

Заявником не надано відомостей про звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану України із заявою про реєстрацію народження дитини та про відмову у ній за відсутності підстав такої реєстрації.

23.09.2024 року через систему «Електронний суд» на виконання ухвали судді про залишення заяви без руху представник заявника подав заяву про усунення недоліків заяви, в обґрунтування якої посилається на передбачене Конституцією України і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право заявника на судовий захист і справедливий судовий розгляд. Наполягає на тому, що заявник має право реалізувати своє право на судовий захист, у зв`язку з чим звернулася до суду із відповідною заявою, до якої додано докази звернення до Генерального консульства України у Гамбурзі, яке виконує функції органу державної реєстрації актів цивільного стану, щодо реєстрації народження дитини, у якій було відмовлено, тому, на його думку, доведено неможливість реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, зокрема, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як зазначалося в ухвалі судді від 13.09.2024 року про залишення заяви без руху, долучена заявником довідка з нотаріально засвідченим перекладом підтверджує лише перебування заявника ОСОБА_1 01.07.2024 року з 08-00 до 12-00 у Генеральному консульстві України в Гамбурзі, який виконує функції органу державної реєстрації актів цивільного стану України, однак не містить даних щодо звернення із заявою про реєстрацію народження дитини та посилань на підстави неможливості реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Інших доказів, що підтверджують обставини, викладені у заяві, представником заявника долучено не було та не подано на виконання ухвали судді про залишення заяви без руху, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що недоліки заяви, викладені в ухвалі судді від 13.09.2024 року, заявником не усунуто.

Суд враховує посилання представника заявника на практику ЄСПЛ щодо застереження уникнення суворого трактування національним законодавством процесуального правила (надмірного формалізму) задля запобігання позбавлення заявника права звертатися до суду, при цьому вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися порядку (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року).

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Судом було забезпечено право заявника на судовий захист і справедливий судовий розгляд, передбачені на Конституцією України і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право, шляхом надання строку для усунення недоліків заяви та подання доказів в обґрунтування викладених у ній обставин, виходячи із засад цивільного судочинства, однією із яких є верховенство права та законодавства, відповідно до якого суд вирішує справи, згідно ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку із зазначеним, заява ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне повернути її заявнику, що не позбавляє її можливості звернутись до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 175, 177, 185, 352, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Козачуком Юрієм Сергійовичем, заінтересована особа: Генеральне консульство України в Гамбурзі про встановлення факту народження дитини вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Калюжна