Справа № 165/2349/24
Провадження № 2/165/520/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі
головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович; приватний виконавець Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

22 травня 2024 року адвокат Кінах Я.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 до ТзОВ "Алекскредит", треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.; приватний виконавець Клименко Р.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Кінах Я.В. подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у відсутності позивача та його представника, позов підтримала та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 74). У поданій до суду відповіді на відзив наголосила на тому, що витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн. фактично сплачені позивачем, а долученими доказами підтверджується їх обгрунтованість та співмірність (а.с.58-62).
Представник відповідача ТОВ "Алекскредит" у судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві директор Попудрений А. заперечив проти доводів позивача та його представника та просив залишити позов без задоволення, посилаючись на законність і обґрунтованість вчиненого нотаріусом виконавчого напису. Також вказав на неспівмірність заявленого розміру витрат на професйну правничу допомогу з предметом спору, а також вказав на відсутність належних доказів в підствердження таких витрат (а.с. 47-51).
Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.; приватний виконавець Клименко Р.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнямм про вручення поштових відправленнь (а.с.71-73).
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус керувавсяст.87, ст.88, ст.89 ст.90, ст.91 Закону України "Про нотаріат" та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.
З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5(далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.
Відповідно до п.2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
На підтвердження безспірності заборгованості, нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
Безспірність заборгованості можуть містити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не виписка з рахунку.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
При ухваленні рішення у справі, суд враховує те, що договір про надання кредиту №2377372 від 09 червня 2019 року (а.с.20-21) не був підписаний власноручно позивачем і, на її думку, ця обставина виключає стягнення з неї заборгованості за вказаним договором, тобто судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо наявної заборгованості та її розміру.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису так і неправильність вимог боржника.
Ухвалюючи рішення у справі суд погоджується з думкою представника позивача стосовно того, що вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).
Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відтак, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспореного виконавчого напису приватним нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та фінансовою установою у простій письмовій формі.
А тому суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності у стягувача підстав вважати Постанову КМУ №662 від 26.11.2014 такою, що втратила чинність на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Крім того, відповідно до п.2.3 Порядку боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу боржника.
Відповідач не надав жодних доказів того, що боржник не менше ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису був повідомлений про порушення ним кредитних зобов`язань.
Посилання у відзиві на те, що позивач отримав досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань на увагу суду не заслуговують, оскільки такі твердження належними та допустимими доказами не підтвердженні та фактично є припущеннями, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Також є безпідставними доводи представника відповідача про те, що відповідач надав нотаріусу усі визначені закону документи для вчинення виконавчого напису, оскільки спростовуються вищевказаними висновками про відсутність доказів повідомлення боржника про усунення порушення.
Оскільки представником відповідача не надано достатньо доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність та правомірність, підставність вчинення виконавчого напису, а нотаріус, як встановлено судом, при вчиненні напису керувався нечинним п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», суд вважає за необхідне визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.
Також, суд стягує з ТзОВ "Алекскредит" в користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 4000 грн., що підтверджуються документально (а.с.23-27) та на думку суду, співмірні з ціною позову і відповідають засадам розумності та справедливості.
Керуючись:ст.12, ст.13, ст.17, ст.77, ст.78, ст.81, ст.141, ст.247, ст.259, ст. 263, ст.264, ст.265 ЦПК України, на підставі ст.525, ст.526, ст.530, ст.629, ст.1054 ЦК України, ст.87, ст. 88, ст.89 Закону України «Про нотаріат», суд
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк