Справа № 182/1951/23
Провадження № 6/0182/301/2024
У Х В А Л А

Іменем України

26.09.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , щодо видачі судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

05 серпня 2024 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про видачу дублікату вищевказаного судового наказу. В обгрунтування даної заяви посилається на те, що оригінал виконавчого документу у неї знаходився вдома, проте, через воєнні дії вона була вимушена евакуюватися разом з дитиною та під час евакуації оригінал судового наказу нею було втрачено. Тому, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить видати їй дублікат судового наказу.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суддя приходить до наступного.

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , щодо видачі судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.1-3). Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.32).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст.129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

При цьому, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Що стосується даних обставин справи, то заявниця при зверненні до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа повинна долучити відповідні докази, які мають істотне значення для розгляду конкретної заяви та справи в цілому, зокрема, довідку стягувача, видану державним виконавцем чи органом, щодо втрати виконавчого документу, стану виконавчого провадження та інші відповідні документи, які вчиняються в рамках ЗУ «Про виконавче провадження» та які в свою чергу будуть свідчити про факт не перебування виконавчого документу на виконанні та як наслідок його втрата.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця просить суд видати дублікат виконавчого листа, з посиланням на його втрату у зв`язку з переїздом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належність, допустимість, достовірність та достатність доказів регульовано статтями 77, 80 ЦПК України.

За положеннями частини першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд враховує вищевикладені обставини і той факт, що лист було втрачено, однак, звертає увагу на те, що заява не містить належних та допустимих доказів, які підтверджують саме втрату виконавчого листа або неперебування його на виконанні, оскільки будь-які довідки або докази до заяви долучені не були.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для видачі дублікату виконавчого листа і вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.173, 260, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2023 року і до досягненню дитиною повноліття - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал