Справа № 236/495/22
Провадження № 2/202/1463/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Доценко С.І.,

секретаря судового засідання Тарасової К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, грошової допомоги при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати,-

в с т а н о в и в:

03.02.2022 позивачка звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з вищезазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за 2017 рік: за березень - 1267,62 грн.,за квітень 1573,27 грн., за травень 1593,33 грн, за червень 1583,31 грн.,за липень 5744.74 грн.(включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та невиплачену вихідну допомогу, а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 3398,98 грн, а всього 15161,25 гривень та зобов`язати відповідача утримати податок з доходу фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

На обґрунтування вимог позивач зазначила, що по 17.07.2017 року працювала у відповідача на підприємствах залізничного транспорту на посаді апаратника хімводоочищення 3 розряду котелні 2 групи виробничого підрозділу « Родаківське моторвагонне депо» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наказом від 16.03.2017 року № 58/ДН структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» встановлено початок простою по причинам, незалежних від робітників з 20.03.2017 року В наказі зазначалось, що оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові за час простою згідно графіку роботи.

На підставі наказу від 17.07.2017 року № 429/ОС була звільнена з посади 17.07.2017 року згідно з п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату.

На день звільнення, мала заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 р. у розмірі 11762,27 грн. з урахуванням компенсації за невикористану відпустку та вихідна допомога при звільненні.

Відповідно до вимог ст.44 КЗпП України про припинення трудового договору з підстав, зазначених у пунктах 1,2 та 6 статті 40 цього Кодексу не була виплачена вихідна допомога в розмірі одного середньомісячного заробітку

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області та передана підсудність справ Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2023 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника останній просив слухати справу без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав.

Відповідно до поданого відзиву представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи тим, що надані позивачем докази виготовлені на непідконтрольній Україні території , тому просить суд не визнавати їх належними. 12.04.2017 року підприємство Луганської дирекції було захоплено невстановленими особами так званої ЛНР , а тому відповідач втратив контроль над структурним підрозділом . Нарахування заробітної плати не здійснювалось тому що заробітна плата виплачується за виконану роботу а не за фактом перебування в трудових відносинах.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 113 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії статті 1 Першого протоколу, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин, втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, провадження № 61- 94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.

Враховуючи, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», і позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримала усіх належних їй платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 КЗпП України, не передбачено.

Відповідно до частини четвертої статті 97 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та копії наказу про звільнення № наказу від 17.07.2017 року № 429/ОС позивача дійсно до 17.07.2017 року дійсно працювала у відповідача на підприємствах залізничного транспорту загального користування в Донецькій та Луганській областях.

На момент виникнення заборгованості по заробітній платі вона працювала на посаді апаратника хімводоочищення 3 розряду котелні 2 групи виробничого підрозділу « Родаківське моторвагонне депо» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». та була звільнена 17.07.2017 року за п.1 ст.40 КЗпП

В наказі про звільнення зазначено, що позивач має 11 днів невикористаної відпустки та при звільненні їй має бути виплачена одноразова грошова допомога у розмірі одного середнього місячного заробітку.

Відповідно до Наказу №52 регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 16.03.2017 року, наказом від 16.03.2017 року № 58- ДН структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», встановлено початок простою працівників виробничого підрозділу по причинам, незалежних від робітників з 20.03.2017 року. В наказі зазначено, що оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин ставки, встановленого працівникові розряду (окладу) за увесь час простою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип ПАТ «Укрзалізниця» з публічного на приватне та перейменовано на АТ «Укрзалізниця».

Позивачем на обґрунтування суми заборгованості надано довідку-розрахунок невикористаних днів відпустки якою встановлено невикористані 11 робочих днів відпустки, та з урахуванням середньоденного заробітку 144,75 грн компенсація за невикористану відпустку становить 1592,25 грн.

Відповідно до наданої ВП «Станція Комунарськ» довідки - розрахунку оплати вихідної допомоги місячний середній заробіток позивача становить 4289,23 гривень, а тому одноразова вихідна допомога при звільненні, відповідно до наказу про звільнення, становить 4289,23 грн.

Позивачем надані табелі обліку використаного робочого часу виробничого підрозділу ВП «Станція Комунарськ»» за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 року та журнал обліку приходу-уходу працівників, відповідно до яких встановлено, що позивач дійсно працював.

Згідно з наданими позивачем на підтвердження невиплаченої заробітної плати розрахунковими листками за період з березня по липень 2017 року, зазначені суми, які підлягали сплаті позивачу із зазначенням усіх її складових. Таким чином, нараховано до оподаткування / сума до виплати : за березень - 3693,86 грн./1267,62 грн, за квітень 1954,39 грн./ 1573,27 грн, за травень - 1979,29 грн./ 1593.33грн, за червень 1966,84 грн./1583,31., за липень 7136,33 грн. (з яких: нарахована вихідна допомога 4289,23 грн. та 1592,25 грн. компенсації за невикористану відпустку) / 5744.74грн.), включаючи окрім заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та грошову допомогу при звільненні.

Таким чином, позивачем підтверджено що відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі, невикористаній відпустці та грошовій допомозі при звільненні за період з березня 2017 по липень 2017 року . Сума заборгованості після оподаткування становить 11762,27 грн.,з урахуванням компенсації за невикористану відпустку та вихідною допомогою при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи позов щодо компенсації частини втраченої заробітної плати, суд також виходить із наданих відповідачем розрахунків нарахованої, але своєчасно невиплаченої заробітної плати та законодавства, яке регулює зазначені правовідносини.

Компенсація провадиться відповідно до Закону України «Про оплату праці», Закону України від 19.10.2000 р. № 2050 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.

Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи)

Ст. 2 Закону України встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) тощо.

Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №15921.02.2001 №159 (з урахуванням змін та доповнень за постановами від 09.08.2001 № 958 та від 31.03.2003 № 430) з наступними змінами: відповідно до п.4 Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) прирості індексу споживчих цін ("індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу.

Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

При розрахунку компенсації суд враховує лише виплати, які не мають разового характеру.

Так, розмір компенсації позивач розраховує за період з березня 2017 року по грудень 2021 року включно.

Судом встановлено, що компенсація втрати частини грошових коштів за цей період становить 3531,79 гривень ( до оподаткування) та 2843,09гривень ( після оподаткування до виплати ).

Розрахунок додається.

Місяць заборгованостіСума заборгованості (до виплати працівнику)Коефіцієнт індексації, %Сума компенсації (до оподаткування)
Березень 20171267,6243,4%550,15
Квітень 20171573,2742,1%662,35
Травень 20171593,3340,3%642,11
Червень 20171583,3138,1%603,24
Липень 20172841,1037,8%1073,94
Всього:8858,63 3531,79 Податки (утримано): ПДФО 635,72 грн. ВЗ 52,98 грн. Податки (нараховано): ЄСВ 776,99 грн. До виплати: 2843,09 грн.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

А саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2017 року, з урахуванням грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та невиплаченої вихідної допомоги при звільненні в розмірі, що після утримання необхідних податків і зборів становить 11762,27 гривень, а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року в сумі 3531,79 гривень ( до оподаткування) та 2843,09гривень ( після оподаткування до виплати ).

Щодо стягнення судових витрат необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено на 96%, і позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України « Про судовий збір», судовий збір, який встановлений в мінімальному розмірі, на підставі ст.141- 142 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, грошової допомоги при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2017 року , з урахуванням грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та невиплаченої вихідної допомоги при звільненні в розмірі, що після оподаткування становить 11762,27 гривень ( одинадцять тисяч сімсот шістдесят дві гривні 27 копійок) а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати по грудень 2021 року що після оподаткування становить 2843,09гривень, а всього сума до виплати 14605,36 гривень ( чотирнадцять тисяч шістсот п`ять гривень, 36 копійок) .

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», , місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24 вересня 2024 року.

Суддя С. І. Доценко