Справа № 243/752/24
Провадження № 2/243/579/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Заботін Віталій Вікторович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулася ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Заботін В.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовує тим, що позивачка є спадкоємцем після смерті матері

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 липня 2021 року приватним нотаріусом Глушко О.В. в межах спадкової справи

№22/2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом НРЕ №212934,

зареєстроване в реєстрі за №868. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається

з суми недоотриманої пенсії в розмірі 64854,51 гривень. 03 листопада 2021 року адвокат Заботін В.В., діючи на підставі нотаріально посвідченої

довіреності, як представник ОСОБА_2 , звернувся до Головного управління

Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату

недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та додав до неї всі

необхідні документи. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №1879/18-16 від 28.01.2022, 20 січня 2022 року прийнято рішення про відмову в оформленні і виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що до необхідного пакету документів не надано довідку про взяття на облік

внутрішньо переміщеної особи спадкоємця ОСОБА_2 .Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

від 26.04.2023 № 0500-0202-8/33852 на адвокатський запит ОСОБА_4 встановлено

наступне: за матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсійних коштів проведена по 29.02.2016. За життя ОСОБА_3 особисто за поновленням виплати пенсії не

зверталась, пенсійні кошти за період з березня 2016 року до грудня 2020 року не

нараховувались. Недоотримана пенсія померлої ОСОБА_3 була розрахована відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 за період з 07.06.2018 по 31.12.2020 та склала 64854,51

грн. про що нотаріусу надано відповідь листом від 02.07.2021 № 0500-1515-8/27205.Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

від 03.01.2024 № 243/02-16 на адвокатський запит ОСОБА_4 встановлено наступне:в лютому 2016 року на рахунок банківської установи зарахована пенсія за період

з 01.02.2016 по 28.02.2016 в розмірі 1328,13 грн.

В листопаді 2018 року Головним управлінням на виконання рішення Донецького

окружного адміністративного суду від 19.02.2018 у справі №805/600/18-а щодо

зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 , було поновлено

виплату пенсії з 01.03.2016. Наявна заборгованість по виплаті пенсії облікована в

Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду.Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

від 11.01.2024 № 0500-0202-8/3545 на адвокатський запит ОСОБА_4 доплата за

період з 01.03.2016 по 31.03.2018 в сумі 37967,57 грн. обліковується в

Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду, оскільки

пенсіонерка за життя з заявою про поновлення виплати не зверталася.Вважає, що часове обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка

увійшла до складу спадщини, трирічним терміном, є протиправними. Відповідачем

також протиправно не надано приватному нотаріусу відомостей щодо усієї суми

недоотриманої пенсії померлою ОСОБА_3 зокрема, за період з 01.03.2016 по

31.03.2018 (за рішенням суду), внаслідок чого нотаріус був позбавлений

можливості включити усю недоотриману пенсію за вказаний період до складу

спадщини, на яку видано свідоцтво. Окрім того, відмова у виплаті недоотриманої пенсії через не надання довідки про

взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є протиправною, адже чинне

законодавство України не зобов`язує подавати таку довідку разом із заявою,

а сама вимога суперечить Конституції України, позиціям Конституційного

Суду України та Європейського суду з прав людини. Свідоцтво про право на спадщину за законом не оспорене та є чинним, а тому

відмова Головного управління Пенсійного фонду в Донецької області у виплаті пенсії

спадкодавця спадкоємцю є безпідставною.Позивачка вказала, шо понесла витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн.

Відповідно до ч.8. ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має

сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих

сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти

днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових

дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачка знаходиться на тимчасово окупованій території у

Луганській області, а тому просить суд прийняти це до уваги і дозволити подати

докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу

протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У зв`язку з чим, просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на

суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_3 , не була

одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за

законом у розмірі 37967,57 грн. в порядку спадкування за законом; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на користь ОСОБА_2 суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_3 , не була

одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за

законом у розмірі 37967,57 грн. в порядку спадкування за законом; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на користь ОСОБА_2 суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_3 , але не

була одержана нею за життя у розмірі 64 854,51 грн. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НРЕ №212934, зареєстроване в реєстрі за №868, від 22.07.2021; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 967,36 грн.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Заботін В.В., що діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АХ № 1148686 від 30.01.2024 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали, представником через систему «Електронний суд» до суду направлено заяву про розгляд справи за його відсутності та позивачки, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» п одано до суду відзив на позов в якому зазначено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в

Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з

дислокацією у м. Бахмут, як внутрішньо

переміщена особа, та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до

Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

від 09.07.2003 № 1058-IV. Виплата пенсії проведена по

29.02.2016.З 01.03.2016 виплата пенсійних коштів ОСОБА_3 призупинена

відповідно до статті 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення

прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2018 № 805/600/18-а, яке набуло законної сили 19.03.2018

Головним управлінням в межах компетенції відповідно до покладених судом

зобов`язань поновлено нарахування пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016,

але виплата пенсії в місячному розмірі не проводилась у зв`язку з відсутністю заяви

пенсіонера про виплату пенсії через банківський рахунок, відкритий в АТ

«Ощадбанк». Доплата ОСОБА_3 в розмірі 37967,57 за період з 01.03.2016 по 31.03.2018

обліковувалась в Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду, оскільки пенсіонер за життя із заявою про поновлення виплати пенсії не звертався. Пенсійна справа ОСОБА_3 знята з обліку з 01.01.2021 у зв`язку зі смертю

пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Харківського

міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В.

Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі

смертю ОСОБА_3 з урахуванням вимог частини 1 статті 46 Закону № 1058 та

у липні 2021 року надіслана довідка нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в

розмірі 64854,51 грн. за період з 07.06.2018 по 31.12.2020.

За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 03.11.2021 із заявою №

10947 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3

звернулась ОСОБА_2 через довірену особу ОСОБА_4 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності. За результатом розгляду наданих документів було винесено рішення про

відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3

згідно заяви № 10947 від 03.11.2021 з причини відсутності необхідного

пакету документів, а саме: не надано довідку про взяття на облік внутрішньо

переміщеної особи спадкоємиці ОСОБА_2 . Водночас повідомлено, що пенсія за період з 01.04.2018 по 06.06.2018 ОСОБА_3 не нараховувалась.Також зазначено, що згідно з частиною 1 статті 379 Кодексу

адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого

провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої

особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону

виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, заборгованість з пенсійних виплат, нарахована за життя ОСОБА_3 за

період з 01.03.2016 по 31.03.2018 на виконання рішення суду, в розмірі 37967,57 грн.

може бути виплачена за умови покладення судом на органи Пенсійного фонду

України відповідних зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована

померлому або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони

виконавчого провадження. Враховуючи викладене, відповідач заперечує проти позовних вимог позивачки та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Чупріна І.Б., що діє на підставі довіреності від 23.11.2023 в судовому засіданні надала пояснення викладені аналогічним у відзиві на позовну заяву, який було подано до суду та просила суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 15 квітня 2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганськ, Артемівський район, с. Ювілейне, в Україні померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В. від 22.07.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 868 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з суми недооотриманої пенсії в розмірі 64854,51 грн. Належність недоотриманої пенсії спадкодавцю підтверджуються довідкою №0500-1515-8/27205 виданою 02.07.2021 відділом обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65689864 від 22.07.2021, який сформовано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В. слідує, що 22.07.2021 було видано свідоцтво про право на спадщину, номер у Спадковому реєстрі 68017188, номер в реєстрі нотаріальних дій 868, в якому зазначено що спадкодавцем є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем єОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , спадкове майно - грошові кошти у виді недоотриманої пенсії в розмірі 64854,51 грн.

03 листопада 2021 року адвокат Заботін В.В., діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності, як представник ОСОБА_2 , звернувся до Головного управління

Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою № 10947 про виплату

недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_3 та додав до неї всі

необхідні документи, про що свідчить розписка-повідомлення.

За результатом розгляду наданих документів 20.01.2022 було винесено рішення про

відмову у оформленні і виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3

згідно заяви № 10947 від 03.11.2021 з причини відсутності необхідного

пакету документів, а саме: не надано довідку про взяття на облік внутрішньо

переміщеної особи спадкоємиці ОСОБА_2 .

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.04.2023 № 0500-0202-8/33852 наданого на адвокатський запит представника позивачки адвоката Заботіна В.В. слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

перебувала на обліку в Головному управлінні з дислокацією у м. Бахмут як внутрішньо

переміщена особа та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсійних коштів проведена

по 29.02.2016. За життя ОСОБА_3 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась,

пенсійні кошти за період з березня 2016 року до грудня 2020 року не нараховувались.

08 червня 2021 року до Головного управління надійшов запит приватного нотаріуса

Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глушко О.В. про

наявність недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 .

Недоотримана пенсії померлої ОСОБА_3 була розрахована відповідно до вимог

ст. 46 Закону № 1058 за період з 07.06.2018 по 31.12.2020 та склала 64854,51 грн., про що

нотаріусу надано відповідь листом від 02.07.2021 № 0500-1515-8/27205.

У відповіді було зазначено, що сума недоотриманої пенсії може бути зменшена у

зв`язку з датою звернення спадкоємця до управління Пенсійного фонду України

відповідно до вимог ст. 46 Закону №1058.

03 листопада 2021 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 надав до відділу обслуговування

громадян № 12 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .

Рішенням Головного управління від 20.01.2022 ОСОБА_2 відмовлено у виплаті

недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 .

Як вказує позивачка в позові, про що у відзиві на позовну заяву зазначає відповідач, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2018 № 805/600/18-а, яке набуло законної сили 19.03.2018

Головним управлінням в межах компетенції відповідно до покладених судом

зобов`язань поновлено нарахування пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016,

але виплата пенсії в місячному розмірі не проводилась у зв`язку з відсутністю заяви

пенсіонера про виплату пенсії через банківський рахунок, відкритий в АТ

«Ощадбанк».

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

від 03.01.2024 № 243/02-16 наданого на адвокатський запит представника позивачки адвоката Заботіна В.В. слідує, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ?перебувала на обліку в Головному управлінні

з дислокацією у м. Бахмут, як внутрішньо переміщена особа, та отримувала пенсію за

віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове

державне пенсійне страхування.

Пенсія зараховувалась на поточний рахунок, відкритий в ПАТ Укрсоцбанк.

В лютому 2016 року на рахунок банківської установи зарахована пенсія за період з

01.02.2016 по 28.02.2016 в розмірі 1328.13 грн.

Виплата пенсійних коштів припинена з 01.03.2016 відповідно до статті 12 Закону

України від 20.10.2014 № 1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам

призначення, відновлення та подовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним

особам здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України за

особистим зверненням на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі

даних про внутрішньо переміщених осіб, та через рахунки АТ Ощадбанк.

За життя ОСОБА_3 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась, заяву

про відкритий рахунок в АТ Ощадбанк не надавала.

В листопаді 2018 року Головним управлінням на виконання рішення Донецького

окружного адміністративного суду від 19.02.2018 у справі №805/600/18-а щодо зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 , було поновлено

виплату пенсії з 01.03.2016. Виплата пенсії не проводилась у зв`язку із відсутністю заяви про виплату пенсії через АТ Ощадбанк.

Наявна заборгованість по виплаті пенсії облікована в Головному управлінні як

заборгованість за рішенням суду. Також, роз`яснено, що згідно з частиною 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства

України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням

державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу

як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Недоотримана пенсія на виконання рішення суду, може бути виплачена за умови

покладення судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в

частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

від 11.01.2024 року № 0500-0202-8/3545наданого на адвокатський запит представника позивачки адвоката Заботіна В.В. слідує, що доплата

за період з 01.03.2016 по 31.03.2018 в сумі 37967,57 грн обліковується в

Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду, оскільки пенсіонерка за життя з заявою про поновлення виплати не зверталася. Пенсію за період з 01.03.2016 по 31.03.2018 нараховану ОСОБА_3 на виконання рішення суду може бути виплачено за умови покладення судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження.

На підтвердження своїх заперечень викладених у відзиві на позовну заяву відповідачем до відзиву долучено аналогічне рішення від 20.01.2022 про

відмову відповідачем у оформлені і виплаті ОСОБА_2 недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 згідно заяви № 10947 від 03.11.2021, а також витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_3 з якого слідує, що за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 сума нарахованої та невиплаченої пенсії за життя пенсіонера ОСОБА_3 становить 102822,08 грн.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Бахмут,як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 64854,51 грн., яка розрахована відповідно до вимог

ст. 46 Закону № 1058 за період з 07.06.2018 по 31.12.2020.

Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України Про нотаріат є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про пво на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину.

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.

Крім того, відповідно до частин першої - другої статті 8 Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні від 06.09.2012 розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства.

Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача щодо відмови позивачці ОСОБА_2 у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю її матері ОСОБА_3

згідно заяви № 10947 від 03.11.2021 поданої до відповідача її представником адвокатом Заботіним В.В. з причини відсутності необхідного

пакету документів, а саме не надання довідки про взяття на облік внутрішньо

переміщеної особи спадкоємиці ОСОБА_2 , адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь суми недоотриманої пенсії, яка належала померлій її матері ОСОБА_3 , але не

була одержана нею за життя в розмірі 64854,51 грн., згідно свідоцтва про право на

спадщину за законом від 22.07.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 868, підлягають судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягненню з відповідача на користь позивачки.

Крім того, ОСОБА_2 у позовнй заяві зазначає, що відповідачем за період з 01.03.2016 по 31.03.2018 її матері взагалі пенсія не нараховувалась та не виплачувалась. В листопаді 2018 року Головним управлінням на виконання рішення Донецького

окружного адміністративного суду від 19.02.2018 у справі №805/600/18-а щодо

зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 , було поновлено

виплату пенсії з 01.03.2016. Наявна заборгованість по виплаті пенсії облікована в

Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду, та як вказує відповідач у своїй відповіді від 11.01.2024 № 0500-0202-8/3545 на адвокатський запит представника позивачки доплата за період з 01.03.2016 по 31.03.2018 в сумі 37967,57 грн. обліковується в

Головному управлінні як заборгованість за рішенням суду, оскільки

пенсіонерка за життя з заявою про поновлення виплати не зверталася. У зв`язку з чим, відповідачем протиправно не надано приватному нотаріусу відомостей щодо усієї суми

недоотриманої пенсії померлою ОСОБА_3 зокрема, за період з 01.03.2016 по

31.03.2018, внаслідок чого нотаріус був позбавлений

можливості включити усю недоотриману пенсію за вказаний період до складу

спадщини, на яку видано свідоцтво.

Відповідач же, в свою чергу, як у відзиві на позовну заяву, так і у відповідях наданих на запити представника позивачки, та долучених позивачкою до позовної заяви зазначає, що виплата пенсійних коштів ОСОБА_3 з 01.03.2016 призупинена згідно статті 12 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав

і свобод внутрішньо переміщених осіб».

З огляду на вказане вище, суд вважає, що спірним періодом не виплати суми недоотриманої пенсії за життя матері позивачки ОСОБА_3 , що не увійшла до свідоцтва про право на спадщину саме з вини відповідача є період з 01.03.2016 по 31.03.2018.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлій ОСОБА_3 за спірний період з 01.03.2016 по 31.03.2018.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, суд вважає, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком за період з 01.03.2016 по 31.03.2018повинна була відповідачем нараховуватися, обліковуватися (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена, та як вказує відповідач, та з чим погоджується і позивачка розмір якої становить 37967,57 грн.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно пенсіюза віком ОСОБА_3 , що є власністю позивачки в порядку спадкування за законом, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останньою за життяза період з 01.03.2016 по 31.03.2018 в розмірі 37967,57 грн., шляхом визнання за позивачкою права власності на

суму недоотриманої пенсії та стягнення з відповідача на користь позивачки вказаної суми пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені в повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 967,36 грн.

Також, позивачка в позові вказала, шо понесла витрати, пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн.

та просить суд дозволити їй подати

докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу

протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у зв`язку з чим, з урахуванням вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України вказане питання судом на час прийняття рішення по справі не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 15, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник, адвокат Заботін Віталій Вікторович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на

суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була

одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за

законом у розмірі 37967 (тридцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 57 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не була одержана нею за життя та не включена до свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 37967 (тридцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 57 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , але не

була одержана нею за життя в розмірі 64854 (шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривень 51 копійок, згідно свідоцтва про право на

спадщину за законом від 22.07.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 868.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 967 (дев`ятсот шістдесят сім) гривень 36 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 19.04.2024.

Суддя І.Ю. Фалін