Номер провадження 2/754/1737/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Галась І.А.,

при секретарі: Париста А.С,

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , діючи через представника звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що Відповідно до виконавчого напису від 14.01.2022 року № 3354, який був виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального органу Бригідою В.О. було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Бізнес Позика» (код ЄРДПОУ: 41084239) заборгованості за кредитним договором у розмірі 38923,14 грн., а також виконавчого збору у розмірі - 3892,91 грн. та за сумою виконавчих витрат - 776,00 грн. Виконавчий документ НОМЕР_2 знаходиться на примусовому виконанні виконавчого органу ДВС міста Київ, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Радистів, буд.34, корп.1, прим. 66 ( приватний виконавець Лиманський В.Ю. ). Позивач не визнає своєї заборгованості перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за кредитним договором у розмірі 38 929,14 грн., адже проживаючи ще у Луганській області за графіком сплачував через термінали IBOX свою заборгованість перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за період від 01.06.2021 року по 15.06.2021 року суму у розмірі понад 10 720 гривень. Оплата цієї суми заборгованості підтверджується інформацією, яка знаходиться на офіційному сайті фінансової установи « Бізнес Позика». Після кожної оплати Позивач зберігав квитанції, проте ОСОБА_1 немає можливості надати їх, адже ці квитанції залишилися на окупованій території, де він проживав до повномасштабного вторгнення росії. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. повинен був упевнитися в розумінні боржником ОСОБА_1 , пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом про його отримання. Повідомляють суд, що ОСОБА_2 не визнає суму заборгованості, оскільки були здійснені проплати на погашення боргу за кредитним договором, які не були враховані ні фінансовою установою, ні приватним нотаріусом, який вчинив виконавчий напис. ОСОБА_1 з боку ТОВ «Бізнес Позика» не було пред`явлення письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитом, а також

Позивач не підписував ніяких документів, які підтверджують факт його ознайомлення з вимогами кредитора про погашення заборгованості. В порушення вищезазначених вимог Закону, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., вчиняючи виконавчий напис не отримав необхідних документів від стягувача та не упевнився в безспірності заборгованості.

09.11.2023 року було відправлено адвокатський запит, керуючись статтями 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Бригіди В.О. щодо надання засвідчених копій документів, які подала фінансова установа, а саме ТОВ «Бізнес Позика», та інші документи, які стали підставою для видачі виконавчого напису № 3354 від 14.01.2022 року. Відповіді на запит не було отримано.

11.11.2023 року було відправлено адвокатський запит, керуючись статтями 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до Міністерства юстиції України щодо того, чи є чинним свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №8404, видане Міністерством юстиції України приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді Володимиру Олександровичу. Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2023 № 560/5 відповідно до рішення Комісії від 30.01.2023 № 2 на підставі підпунктів «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, а саме у зв`язку з набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, а також неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 21.01.2011 за № 8404 на ім`я Бригіди Володимира Олександровича , анульовано.

Щодо витрат понесених Позивачем.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, що підтверджується відповідною квитанцією ( позов немайнового характеру). Відповідно до положень п.8 частини 3 статті 178 ЦПК України, повідомляю, що Позивачем плануються судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Докази понесення витрат будуть надані до суду до судових дебатів або протягом п`яти днів з дня винесення рішення. На підставі викладеного позивач просить суд Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3354, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 14.01.2022 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 929,14 грн. Стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» ( ) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді ( судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року позовну заяву передано для розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області.

Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва було скасовано, справу повернуло до суду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року Відкрито провадження в справі. Справу визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

20 лютого 2024 року представник позивача - ОСОБА_4 , через електронну систему «Електоронний суд» звернулась до суду з заявою про участі у справі в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в цивільній справі щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

07 березня 2024 року представник позивача - ОСОБА_4 , через електронну систему «Електоронний суд» звернулась до суду з заявою про участі у справі в режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2024 року у задоволені заяви представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в цивільній справі щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Протягом судового розгляду справи сторони до суду не з`являлись, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В поданій суду заяві позивач просив вирішити спір за їх відсутності.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів.

Представник Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду не відома.

Третя особа -3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Третя особа - Приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, Відповідно до інформації про виконавче провадження від 09.11.2023 року вбачається, що до виконавчого напису від 14.01.2022 року № 3354, який був виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального органу Бригідою В.О. було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Бізнес Позика» (код ЄРДПОУ: 41084239) заборгованості за кредитним договором у розмірі 38923,14 грн., а також виконавчого збору у розмірі - 3892,91 грн. та за сумою виконавчих витрат - 776,00 грн.

Окрім цього, 09.11.2023 року було направлено адвокатський запит, в порядку п.1 ст. ст.. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу Бригіди В.О. щодо надання засвідчених копій документів, які подала фінансова установа, а саме ТОВ «Бізнес Позика», та інші документи, які стали підставою для видачі виконавчого напису № 3354 від 14.01.2022 року. Відповіді на запит матеріали справи не містять.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус.

Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України "Про нотаріат", Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачкою наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 18, 203 ЦК України, Законом України "Про нотаріат", Законом України "Про виконавче провадження", суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3354 від 14.01.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 929 гривень 14 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: