ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 638/14622/23

провадження № 22-ц/818/2814/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В, Курила О.М.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Уніка" на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року, постановлене суддею Тимченко А.М.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалось на те, що 13.07.2021 року о 10-00 год в м. Харкові, на перехресті вул. Греківська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 646/4841/21 ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , були застраховані в ПрАТ «СК «УНІКА» договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 021029/4605/0000201 від 04.03.2021 року. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО від 15.07.2021 року. Заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля визнано страховим випадком у зв`язку з чим ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 142694,73 грн. Страхове відшкодування було сплачене з вирахуванням суми несплаченої частини страхового платежу в розмірі 5202,49 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202671537, у зв`язку з чим страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі 127400,00 грн.

Позивач зазначає, що, відповідач, як особа відповідальна за завдані збитки повинен сплатити різницю між сумою сплаченого ПрАТ «СК «УНІКА» страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 20497,22 грн, яка вирахувана наступним чином: 142694,73 грн + 5202,49 грн = 147 897,22 грн 127400,00 грн.

На підставі ст. 1194 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплачене страхове відшкодування в розмірі 20497,22 грн, а також стягнути суму сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «СК «Уніка» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилався на те, що судом першої інстанції не враховано, що розпорядження Нацкомфінпослуг від 09 квітня 2019 року № 538 Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - розпорядження), що набрало чинності 21 вересня 2019 року, встановлено страхові суми - договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземні транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого. Тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди, ліміт полісу обов`язкового страхувань- цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 20267153 (страховик ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП") не перевищував 130000 грн, за шкоду завдану майну потерпілого. Отже, відповідач, як особа відповідальна за завдані збитки повинен сплатити різницю між сумою сплаченого ПРАТ «СК «УНІКА» страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 021029/4605/0000201 від 04.03.2021 року та сумою страхового відшкодування передбаченого полісом ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202671537 в розмірі 142 694 (сто сорок дві тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн 73 коп. + 5 202 (п`ять тисяч двісті дві) грн. 49 коп. = 147 897 (сто сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто сім грн. 22 коп. - 127 400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) грн. 00 коп., = 20 497 (двадцять тисяч чотириста дев`яносто сім) грн 22 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів правомірності та обґрунтування виплати страхового відшкодування страховиком відповідача на користь позивача у розмірі 127400,00 грн, тобто у розміру, який є меншим від визначеного страховим актом № 00443596 та претензією № 30882-1.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходчи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Ford Fiesta, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

04.03.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №021029/4605/0000201, за умовами якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом «Ford Fiesta», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 » та прикріпленими до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

13 липня 2021 року о 10 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Гольдбергівська та вул. Греківська в м. Харкові, повертаючи ліворуч, не надав переваги у русі автомобілю Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався прямо назустріч, внаслідок чого останній зіткнувся з автомобілем Ford, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 16.6, 10.1 та п.2.3 «д» ПДР України, згідно з якими:

- п. 2.3 «д» Правил дорожнього руху «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху";

- п. 10.1 Правил дорожнього руху «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху";

- п. 16.6 Правил дорожнього руху «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч";

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року у справі № 646/4841/21, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26 січня 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземну транспортних засобів № 202671537.

15 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою № 00443596 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 021029/4605/0000201.

Пошкодження автомобіля «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПрАТ «СК «УНІКА» визнала страховим випадком та на підставі Акту огляду транспортного засобу від 04 березня 2021, Звіту № 12932 від 12.08.2021 року, Ремонтної калькуляції № 00443596 від 12.08.2021 року, Страхового акту № 00443596 від 07.09.2021 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 142694,73 грн.

Зі змісту Страхового акту № 00443596 від 07.09.2021 року вбачається, що страхове відшкодування розраховано з вирахуванням суми несплаченої частини страхового платежу в розмірі 5202,49 грн.

08 вересня 2021 ПРАТ «СК «УНІКА» на банківський рахунок ОСОБА_2 перерахувало грошові кошти у розмірі 142694,73 грн, призначення платежу: «Страхове відшкодув.зр.дор.№021029/4605/0000201 від 04/03/2021 р. Без ПДВ.», що підтверджується платіжними дорученнями № 244709.

Згідно з платіжними дорученнями № 3P090858 від 28.09.2021 ПрАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА» грошові кошти у розмірі 127400,00 грн, призначення платежу: «Відш зг стр акту №49 від 22.09.21 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», 20033533, згідно Претензії №30882-1 від 16.без ПДВ».

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зіст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

ПрАТ «СК «УНІКА», який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків в розмірі 142694,73 грн., з вирахуванням суми несплаченої частини страхового платежу в розмірі 5202,49 грн.

Відповідач є винною особою у ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № 202671537.

Згідно з платіжними дорученнями № 3P090858 від 28.09.2021 страховик відповідача виплатив позивачу страхове відшкодування за претензією №30882-1 у розмірі 127400 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено, що він на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту № 021029/4605/0000201 від 04 березня 2021 року виплатив страхувальнику страхове відшкодування, отже у нього виникло право у розмірі виплаченого страхового відшкодування пред`явити вимоги до винної особи в ДТП.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Позивач на підвтердження своїх позовних вимог про виникнення у нього права вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди надав суду докази, які доводили вину в заподіянні шкоди ОСОБА_1 , відшкодування позивачем збитків ОСОБА_2 , а також звернення до страховика ОСОБА_1 - ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» і виплату останнім позивачу коштів.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через відсутність доказів на обґрунтування та правомірність виплати страховиком відповідача страхового відшкодування у розмірі 127400,00 грн. тобто у розмірі, який є меншим від визначеного страховим актом № 00443596 та претензією № 30882-1. Позивач не був учасником цих угод, отже не може мати їх копій. Саме відповідач, який є відповідальним за заподіяну шкоду, мав надати суду докази того, що його цивільно-правова відповідальність застрахована ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та умови такого страхування, розмір ліміту відповдальності та франшизи.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в тому, що що ліміти страхових сум по полісу ОСЦПВ встановлені розпорядженням від 09.04.2019 № 538 Нацкомфінпослуг, яка внесла зміни до нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування. Зокрема, збільшено розміри страхових виплат за договорами, а саме виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, збільшено зі 100 000 до 130 000 гривень, а за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - з 200 000 до 260 000 гривень.

Відповідно до законодавства України, розмір франшизи не може перевищувати 2% від страхової суми, яку з кінця вересня 2019 року збільшено до 130 000 грн. Тобто максимальна сума - 2600 грн, мінімальна - 0 грн.

Отже, оскільки дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок дій ОСОБА_1 , що встановлено постановою суду, а позивачем було відшкодовано ОСОБА_2 завдану ОСОБА_1 шкоду в розмірі 142694,73 грн., а згодом позивачем отримано страхове відшкодування в частині ліміту за вирахуванням франшизи 2600 грн., в розмірі 127400 грн. від ПрАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202671537, то відповідач має сплатити на користь позивача різницю між сплаченою фактично позивачем страховою виплатою у розмірі 142 694,73 грн і виплаченою позивачу ПрАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 127400,00 грн., яка становить 15 294,73 грн.

Відповідачем не доведено, що його відповідальність була застрахована на інших умовах ніж про це зазначає позивач з посиланням на відповідні норми права.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем у межах цієї справи, а саме 1986,16 грн сплаченого судового збору за пред`явлення позову та 2979,24 грн - за подання апеляційної скарги, а всього 4965,40 грн.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Уніка" - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Уніка» на відшкодування шкоди 15 294,73 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Уніка» 4965,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді ОВ. Маміна

О.М. Курило