ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/7164/21
Провадження № 22-ц/821/89/24
категорія: 302070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у складі: головуючого судді Скляренко В. М., повний текст рішення складено 09 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та просила суд зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 496 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0102, шляхом заборони доступу та перетинання межі земельної ділянки та самовільного вчинення будь-яких дій на ній.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою площею 0,0496 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0102, в частині розміщення межових знаків такої земельної ділянки відповідно до додатку 2 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 13/22-ЗТ від 23.02.2023, складеного судовим експертом Оніщенко Н. С., тобто розміщення межових знаків наступним чином: 1) точка «А» (тильна межа земельних ділянок), що знаходиться на сумісній огорожі між двома земельними ділянками з кадастровими номерами :03:016:0102 та :03:016:0222 (огорожа металева), залишається без змін; 2) від точки «Б» переноситься металевий стовпчик на відстань 0,35 м в бік земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0222; 3) з`єднуються дві точки «А» та «С».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Відмовляючи у стягненні витрат на оплату судової земельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано суду належних та достатніх доказів для підтвердження реальності понесення саме позивачем витрат з оплати судової експертизи.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині витрат на експертне дослідження, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2023 шляхом доповнення його резолютивної частини наступним: «Стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи, в сумі 14920,10 грн, та змінити його мотивувальну частину з даного приводу».

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення по даній справі, суд першої інстанції не лише послався на висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 13/22-ЗТ від 23.02.2023, складений судовим експертом Оніщенко Н. С., а й на її показання як експерта щодо висновку та показання спеціаліста (інженера-геодезиста) ОСОБА_4 , який здійснював обміри двох спірних земельних ділянок по їх фактичному користуванню, дані яких використано під час складення вищевказаного висновку № 13/22-ЗТ від 23.02.2023.

Зазначає, що надані суду платіжні документи підтверджують факт оплати послуг ФОП ОСОБА_5 на суму 12270,10 грн (за земельно-технічну експертизу згідно рах. № 13/22 від 30.11.2022) та ФОП ОСОБА_4 на суму 2650 грн (призначення платежу за геодезичні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , згідно рах. № б/н).

Вважає, що є очевидним факт того, що без здійснення оплати вартості послуг як ФОП ОСОБА_5 , так і ФОП ОСОБА_4 ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2023 залишилася б не виконаною, а суд не мав би можливості послатися на неї як на доказ під час ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог.

Факт того, що платником за платіжними документами вказано не безпосередньо позивача ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 , на думку скаржника, жодним чином не спростовує того, що стороною позивача понесено судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у справі № 711/71645/21.

Вважає, що висновки суду про те, що ОСОБА_6 для оплати вартості послуг експерта ОСОБА_5 та інженера-геодезиста ФОП ОСОБА_4 повинен був би мати доручення від імені ОСОБА_1 , а також міг діяти не від її імені, не ґрунтується на вимогах законодавства, а також позбавлені критичної логіки, оскільки як ОСОБА_6 , який, як вказано судом, не є учасником справи, могло стати відомим про необхідність оплати послуг експерта та інженера-геодезиста, окрім як від ОСОБА_1 , на яку суд ухвалою від 23.08.2022 поклав обов`язок оплатити вартість судової земельно-технічної експертизи.

Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.12.2019 у справі № 752/4567/19.

04 грудня 2023 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року без змін.

Зазначає, що відсутність документального підтвердження витрат на проведення експертизи, підготовку експертного висновку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 808/1849/18).

Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що платником коштів за наданими представником позивача квитанціями на підтвердження оплати послуг експерта значиться не позивач ОСОБА_1 , а невідома особа ОСОБА_6 , який в свою чергу не є стороною у справі, справа не містить жодних доказів того, що оплата відповідних коштів здійснена ОСОБА_6 , як представником учасника справи ОСОБА_1 за її дорученням та від її імені.

Тому, на думку ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стороною позивача не надано суду належних та достатніх доказів для підтвердження реальності понесення саме позивачем витрат з оплати судової земельно-технічної експертизи, а тому у суду відсутні правові підстави для ухвалення рішення про покладення на відповідача обов`язку з відшкодування таких витрат саме на користь позивача.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Предметом апеляційного перегляду є рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на оплату судової земельно-технічної експертизи в сумі 14920,10 грн.

В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторони (сторона) не надали відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч. 1 ст. 103 ЦПК України).

Частина 1 ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Частинами 2 та 23 ст. 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати, зокрема, таке: витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує те чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено ст. 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, провадження № 14-123цс23 дійшла висновку, що відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2022 за клопотанням представника ОСОБА_1 призначено по справі судову земельно-технічну експертизу для з`ясування відповідей на питання: 1) чи відповідають фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0102, площею 496 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , Державному акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 139208 від 07 серпня 2007 року? 2) У разі виявлення невідповідності фактичним розмірам площі та конфігурації земельної ділянки, надати можливі варіанти приведення у відповідність Державному акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 139208 від 07 серпня 2007 року. Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_1 (а.с. 114-116).

23.02.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 13/22-ЗТ від 23.02.2023, складений судовим експертом Оніщенко Н. С. (а.с. 130-141).

Згідно висновку експерта № 13/22-ЗТ від 23.02.2023, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, експертом зроблені наступні висновки:

- фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0102 не відповідає Державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 139208 від 07.08.2007. Відхилення розмірів земельної ділянки має місце по лінії розмежування земельної ділянки з землями Черкаської міської ради в бік зменшення на 0,35м. (лінія розмежування має бути довжиною 14,7 м, а фактично 14,35 м), внаслідок чого загальна площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивачки складає 490 кв. м, тоді як загальна площа такої ділянки згідно даних Державного земельного кадастру 496 кв. м;

- для приведення у відповідність Державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №139208 від 07.08.2007 конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0102 експертом запропоновано від точки «Б» перенести металевий стовпчик на відстань 0,35 м в бік земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0222 та з`єднати дві точки «А» та «С».

На підтвердження понесення витрат з оплати судової земельно-технічної експертизи суду позивачем ОСОБА_1 надано дві квитанції від 09.01.2023 на суму 12270,10 грн та на суму 2650 грн, де платником зазначено ОСОБА_6 (а.с. 207-208).

У графі квитанції від 09.01.2023 на суму 12270,10 грн «Призначення платежу» зазначено: за земельно-технічну експертизу згідно рах. № 13/22 від 30.11.2022, а в квитанції на суму 2650 грн - за геодезичні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , згідно рх. № б/н.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01 березня 2002 року).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Як зазначено вище, саме на ОСОБА_1 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2022 покладений обов`язок з оплати експертизи.

Крім того, саме земельно-технічна експертиза № 13/22-ЗТ від 23.02.2023 покладена в основу рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року.

Отже, надані ОСОБА_1 до суду першої інстанції, квитанції, з урахуванням їх змісту, зокрема вказівки на призначення відповідного платежу, а також надходження усієї належної до сплати суми на рахунок ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , підтверджують сплату судового збору за проведення експертизи саме позивачем ОСОБА_1 .

Крім того, неприйняття квитанції (платіжного доручення) як доказу сплати судового збору лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не заявника чи її представника, призвело б до обмеження особи в доступі до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції (постанова Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 752/4567/19, провадження № 61-18608св19).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати, здійснені стороною позивача за проведення земельно-технічної експертизи, є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи та підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 .

За викладено апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині до скасування з ухваленням нового рішення про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 14920,10 грн витрат на проведення земельно-технічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року в частині відмови в стягненні витрат на проведення земельно-технічної експертизи скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 14920,10 грн витрат на проведення земельно-технічної експертизи.

В решті рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2023 року не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 січня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко