Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4053/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ; третя особи: ОСОБА_3 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 2013 року Позивач ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від яких народилась дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В той же пріод ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який не було розірвано.

В зв`язку з тим, що дитина в ОСОБА_3 народилась до розірвання нею шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , на підставі ч.1 ст.122 СК України, органом реєстрації актів цивільного стану, батьком дитини в актовому записі про її народження було записано колишнього чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Однак, з часу свого народження дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно фактично, без реєстрації проживала разом із своїм рідним батьком - позивачем по справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними доказами, який разом із своєю матір`ю - ОСОБА_5 повністю опікувались дівчинкою.

Позивач ОСОБА_1 від самого народження дитини визнавав своє батьківство щодо доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і те, що він є біологічним, рідним батьком дитини підтверджується також Висновком генотипоскопічного дослідження від 04.12.2019 року № 24765, проведеного Медико-генетичним центром (організаційно-правова форма - ТОВ) «МАМА-ПАПА», , юридична адреса: м.Київ, вул.Тарасівська, 2/21, згідно якого ймовірність батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 99,998051%.

Приблизно у 2015-2016 роках ОСОБА_3 залишила Позивача разом із донькою і вибула в невідомому напрямку. З того часу долею своєї доньки не цікавилась і повністю відмовилась від спілкування як з дитиною, так і із своїм цивільним чоловіком.

Отже, з метою захисту прав та законних інтересів дитини і повноцінної реалізації своїх батьківських прав та обов`язків по відношенню до доньки, позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду з позовом про визнання його батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення відповідних змін до її актового запису про народження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак від його представника - адвоката Бондарєвої О.С. надійшло клопотання про проведення судового засідання та розгляду справи за відсутності сторони Позивача. Також в клопотанні зазначається, що ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, як і обставини, на які посилається на їх обгрунтування, просить позов задовольнити повністю, його батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із внесенням відповідних змін до актового запису про народження доньки. Крім іншого, клопотання представника позивача містить погодження на розгляд справи по суті за відсутності відповідача та інших учасників процесу, на підставі наявних матеріалів і сторона позивача не заперечує щодо такого вирішення справи, за наявності для цього передбачених законом підстав.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України від 28.06.2024 та від 25.07.2024, в порядку передбаченому частинами 11, 12 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - ОСОБА_3 , про день час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про день час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, участь свого повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, клопотань про наявність підстав для відкладення розгляду справи не подав.

Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України унормовано, що суд відкладає розгляд справи, якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Із змісту ч.5 ст.223 ЦПК України слідує, що у разі неповідомлення позивачем про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З метою запобігання безладному руху справи, зважаючи на мету судового провадження, і на те, що сторони нових доказів до суду не подали, а обсяг наявних у справі доказів є достатнім для вирішення заявлених позовних вимог, суд вважає, що проведення судового засідання за відсутності сторін, не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

На момент розгляду справи суду не було надано ані відповідачем, ані третіми особами жодних відомостей щодо поважних причин неявки в судове засідання або клопотань щодо необхідності відкладення судового розгляду і наявності для цього передбачених законом підстав.

Відзиву на позов, заяв, клопотань чи заперечень третіх осіб до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, як і треті особи по справі, не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Вказаними учасниками провадження не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

За таких обставин, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач та треті особи обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за їх відсутності.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглядаючи справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказуванняне може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що з 2013 року Позивач ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від даних стосунків народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим на підставі актового запису про народження № 516 складеного 14.05.2014 відділом ДРАЦСу по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області.

На час народження ОСОБА_4 її мати - ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 та рішенням Старобільського районного суду Луганської області № 431/1021/18 від 16.05.2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яким розірвано шлюб, зареєстрований між ними 28 серпня 2009 року виконкомом Чорнотисівської сільскої ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 8.

В зв`язку з тим, що дитина в ОСОБА_3 народилась до розірвання нею шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст.122 СК України, органом реєстрації актів цивільного стану, батьком дитини в актовому записі про її народження було записано відповідача по справі ОСОБА_2 , колишнього чоловіка ОСОБА_3 .

Із досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно фактично, без реєстрації проживала разом із своїм рідним батьком - позивачем по справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками голови ОСББ «Можайського 34» №5, актами №3 та №7 про встановлення факту проживання без реєстрації, який разом із своєю матір`ю - ОСОБА_5 повністю опікувались дівчинкою, що також підтверджується довідкою лікаря-педіатра та довідкою ДНЗ № 38 Ужгородської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 від самого народження дитини визнавав своє батьківство щодо доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і те, що він є біологічним, рідним батьком дитини підтверджується також Висновком генотипоскопічного дослідження від 04.12.2019 року № 24765, проведеного Медико-генетичним центром (організаційно-правова форма - ТОВ) «МАМА-ПАПА», , юридична адреса: м.Київ, вул.Тарасівська, 2/21, згідно якого ймовірність батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 99,998051%.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

В ч.3 ст.128 СК України унормовано, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з частиною другою статті 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

В п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами вказано, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Частина 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

В ході судового розгляду судом, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі належних, допустимих та достовірних доказів, зважаючи на їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності (ст.89 ЦПК України) встановлено, що саме позивач - ОСОБА_1 і є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і внесення відповідних змін до актового запису № 516 від 14.05.2014 про її народження підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (квитанцій, договорів, рахунків тощо).

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, то стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1937,92 грн. (ст.141 ЦПК України).

Клопотань і заяв, а також орієнтовних розрахунків і документальних підтверджень будь-яких інших судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, сторонами не подавалось.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги -задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Ужгорода Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки міста Ужгорода Закарпатської області.

Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, Юридична адреса: 88000, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5 вчинити наступні дії:

- виключити з актового запису № 516 від 14.05.2014 про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Ужгорода Закарпатської області, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, відомості про громадянина України ОСОБА_2 , як про батька дитини;

- внести до актового запису № 516 від 14.05.2014 про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Ужгорода Закарпатської області, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, зміни наступного змісту:

- в розділі «Відомості про дитину»: в графі 1 «Прізвище» - замість « ОСОБА_4 » вказати « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; в графі 3 «По батькові» - замість « ОСОБА_4 » вказати « ІНФОРМАЦІЯ_9 »; решту відомостей залишити без змін;

- в розділі «Відомості про батька»: в графі 11 «Прізвище» вказати « ОСОБА_1 »; в графі 12 «Ім`я» вказати « ОСОБА_1 »; в графі 13 «По батькові» вказати « ОСОБА_1 »; в графі 14 «Дата народження» вказати « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; в графі 15 «Громадянство» вказати «України»; в графі 16 «Місце проживання» вказати «держава Україна; область Закарпатська; район Ужгородський; місто Ужгород; АДРЕСА_1 ».

Відомості про матір залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), 1937,92 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30.09.2024.

ГоловуючийА. А. Надопта