Провадження №2/756/1081/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Волошиної А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кебкала О.М. ,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукова Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Наталія Іванівна, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через адвоката Глушаниця А.Л. через систему «Електронний суд» в листопаді 2023 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В грудні 2025 року подана позовна заява на виконання вимог ухвали про усунення недоліків.

В обґрунтування позову вказує, що 02 липня 2021 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб.

03 грудня 2021 року ОСОБА_8 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Нікітіним Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1620

Відповідно до даного заповіту, то ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: - все своє майно (рухоме та нерухоме), що набуте ним до укладення шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 02 липня 2021 року за актовим записом № 614, заповідає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - все своє майно (рухоме та нерухоме), що набуте після укладення шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 02 липня 2021 року за актовим записом № 614, заповідає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , повністю.

До укладення вищевказаних шлюбу та заповіту, а саме в період часу з 31 липня 1988 року по 15 червня 2021 року, ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_9 В період шлюбу останні набули у власність декілька об`єктів нерухомого майна, зокрема і квартиру АДРЕСА_1 .

07 вересня 2021 року між ОСОБА_8 з ОСОБА_9 був укладений Договір поділу майна подружжя, який було посвідчено Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 984.

За умовами Договору: п.п. 2.1.1 п. 2.1 в особисту приватну власність ОСОБА_8 переходить наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , яку було придбано на ім`я ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. Від 31.03.2016 року за реєстровим № 136. Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 31.03.2016 року за № 14020862, реєстраційний номер об`єкта: 00.Опис квартири складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50.2 кв. м., житловою - 29.4 кв. м.

Позивач вважає, що після укладення вищевказаного Договору поділу майна подружжя у ОСОБА_8 Відбувся процес набуття особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Підставою для набуття такого права власності є вищевказаний Договір поділу майна подружжя від 07.09.2021, який було посвідчено Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 984.

Однак, державна реєстрація саме особистої приватної власності в розумінні ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі вищевказаного Договору за ОСОБА_8 не відбулась, оскільки він не подав вищевказаний Договір до державного реєстратора та нотаріус в свою чергу не внесла зміни до Державного реєстру.

При цьому, на квартиру АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишилось без змін зареєстроване право спільної сумісної власності ОСОБА_8 з його колишньою дружиною ОСОБА_9 , яке виникло у них (але було зареєстроване лише за ОСОБА_8 ) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенком О.О. Від 31.03.2016 року за реєстровим № 136. Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 31.03.2016 року за № 14020862 про що зазначалось в Договорі про поділ майна подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер.

Після його смерті Приватним нотаріусом Реуковою Н.А. була заведена спадкова справа.

Враховуючи, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за вищевказаних обставин містились відомості про те, що квартиру АДРЕСА_2 , яка була набута ОСОБА_8 саме на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу до укладення шлюбу з ОСОБА_4 , то нотаріус керуючись заповітом, 23 лютого 2023 року видала свідоцтво про право на спадщину № 84.

В той же день право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_5 .

Вважає, що відповідно до ст. 1301 ЦК України, то дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом повинно бути визнано недійсним, оскільки воно було видано ОСОБА_5 , яка не мала права успадковувати квартиру АДРЕСА_2 , оскільки саме заявниця в силу заповіту повинна була успадкувати дану квартиру, оскільки остання була набута ОСОБА_8 у його особисту приватну власність саме після укладення шлюбу із заявницею, а не до шлюбу.

Після цього, а саме 04 липня 2023 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу посвідченим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Єгоровою М.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1568 продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 .

В подальшому, а саме 07 липня 2023 року ОСОБА_3 за договором дарування посвідченим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Одарченко Н.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 656 подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 .

Посилаючись на ст.ст. 1301, 387, 388 ЦПК України просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом виданого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., 23.02.2023 за реєстровим № 84 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; витребувати від ОСОБА_6 у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 27.11.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 10.01.2024 розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Від представника ОСОБА_6 - адвоката Кебкал О.М. через систему електронний суд надійшов відзив на позов. В своєму відзиві відповідач посилається на те, що спірна квартира була набута ОСОБА_8 до укладення шлюбу з позивачем, а між ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_9 існувала домовленість про відступлення від рівності прав чоловіка та дружини на володіння, користування і розпоряджання належним їм майном, ОСОБА_8 достеменно розумів і усвідомлював, що заповідає своїй доньці саме спірну квартиру, яка була набута ним до укладення шлюбу з ОСОБА_4 , а тому вважає, що донька правомірно успадкувала дану квартиру після смерті батька ОСОБА_8 . Відповідно до заповіту, складеного ним за життя.

Зазначає, що позивач належним чином не обґрунтував обставини на які він посилається у своїй позовній заяві та не надав достовірні та допустимі докази належності спірної квартири саме до спільної сумісної власності подружжя, не підтвердив, що спірна квартира була придбана за спільні грошові кошти подружжя, а не за особисті кошти ОСОБА_8 , а також не спростував той факт, що ОСОБА_5 у період часу з 2016 до 2023 року вільно володіла і користувалась спірною квартирою, як приватною власністю свого батька за згодою останнього.

Після смерті ОСОБА_8 , 23 лютого 2023 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. було видано ОСОБА_5 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було зареєстроване за реєстровим № 84, на квартиру АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 .

04 липня 2023 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Єгоровою М.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1568 продала спірну квартиру ОСОБА_3

07 липня 2023 року ОСОБА_3 за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Одарченко Н. І. та зареєстрованим в реєстрі за № 656 подарував спірну квартиру своїй донці ОСОБА_6 .

На переконання ОСОБА_6 , витребування у неї спірної квартири позивачем є неможливим саме через те, що вона отримала спірну квартиру в законний спосіб і є добросовісним набувачем. Просять суд в задоволенні позову відмовити.

Від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Костенюк М.В. також надійшов відзив на позов, в якому заперечують проти позову, з посиланням на те, що ОСОБА_5 .В порядку спадкування за заповітом після смерті батька отримала спірну квартиру, вказана квартира не є спільною сумісною власністю ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , а була набута в період шлюбу з її мамою ОСОБА_9 , а тому вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

25.04.2024 року до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_8

25.06.2024 року по справі закінчено підготовче провадження та розгляд справи призначено на 09.09.2024 року.

24.06.2024 року на електронну адресу суду направлено позивачем доповнення до підстав позову, проте дані доповнення зареєстровано судом 28.06.2024.В своїх доповненнях посилається на те, що до дати укладення ОСОБА_8 шлюбу з позивачкою, то ОСОБА_8 зокрема належало лише частка квартири АДРЕСА_2 , у праві спільної сумісної власності з ОСОБА_9 , а після укладення шлюбу з ОСОБА_4 у ОСОБА_8 . Виникла особиста приватна власність на квартиру АДРЕСА_1 , підставою для набуття такого права власності є договір поділу майна подружжя від 07.09.2021, який було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В.

В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишилось без змін зареєстроване право спільної сумісної власності ОСОБА_8 з його колишньою дружиною ОСОБА_9 . Посилається на те, що спірна квартира як окремий цілий об`єкт нерухомого майна, який ОСОБА_8 міг заповідати повністю, так як став її особистим власником набула статус вже в шлюбі з позивачкою. Вважає, що спірна квартира вибула з володіння позивачки, як спадкоємця померлого власника, не з її волі, і не з волі спадкодавця, а тому право позивачки, як власниці майна, підлягає судовому захисту відповідно до положень ст.388 ЦК України шляхом витребування такого майна.

В судове засідання позивач з представником не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, від представника позивача адвоката Глушаниця А.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без позивача.

Представники відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . В судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з обставин викладених у відзиві та просили відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 також проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Треті особи приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукова Н.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є.В судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Приватний нотаріус Одарченко Н.І. подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб.

Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , про що 24 березня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складений актовий запис № 853.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із спірної квартири.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прав прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в ході розгляду справи позивач, як дружина та відповідач ОСОБА_5 , донька, є спадкоємцями померлого ОСОБА_8 за заповітом.

У строки визначені законом для прийняття спадщини спадкоємці за заповітом ОСОБА_5 (донька) та ОСОБА_4 (дружина) подали заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 .

03.12.2021 року ОСОБА_8 було складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Нікітіним Р.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1620.

Відповідно до заповіту, то ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: - все своє майно (рухоме та нерухоме), що набуте ним до укладення шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 02 липня 2021 року за актовим записом № 614, заповідає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; все своє майно (рухоме та нерухоме), що набуте після укладення шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 02 липня 2021 року за актовим записом № 614, заповідає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , повністю.

Предметом спору між сторонами є квартира АДРЕСА_1 , яку спадкодавець ОСОБА_8 придбав перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_9 на своє ім`я відповідно до договору купівлі-квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. Від 31.03.2016 року за реєстровим № 136. Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 31.03.2016 року за № 14020862, реєстраційний номер об`єкта: 00.

07.09.2021 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали договір поділу майна подружжя посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 984 Умовами п.п.2.1.1 п.2.1 розділу 2 Договору сторони погодили, що в особисту приватну власність спадкодавця ОСОБА_8 переходить вищевказана квартира. Отже, договором передбачено, що спірна Квартира яка була набута спадкодавцем і ОСОБА_9 у шлюбі у спільну сумісну власність є особистою приватною власністю спадкодавця і не набута ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . В період шлюбу який було зареєстровано 02.07.2021 року.

Положеннями частин 1, 2 та 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст. 372 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст. 372 ЦК України).

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За загальним правилом, момент набуття права власності за договором пов`язується з переданням майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). З цього можна зробити принаймні два висновки: для набуття права власності на майно потрібно два правочини - договір, який є підставою набуття права власності, та передання майна, який є способом набуття права власності; правила щодо передачі як умови виникнення права власності свідчать про розмежування зобов`язання (договору) і речового права (власності).

Домовленість, що закріплена у договорі, стосується обов`язку продавця в майбутньому передати річ, тобто перенести право власності на неї на іншу особу - набувача. Адже, за загальним правилом, право власності на майно, що є предметом консенсуального договору, виникає не одномоментно з його укладенням. Виняток становлять реальні договори, які вважаються укладеними з моменту передання майна. Набуття права власності на майно за договорами, які потребують нотаріального посвідчення, пов`язане з цим посвідченням (ч. 3 ст. 334 ЦК), а право на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації права на нього (ч. 4 ст. 334 ЦК).

Відтак набуття права власності відповідно до ЦК пов`язано з: переданням майна; нотаріальним посвідченням договору; державною реєстрацією права на нерухоме майно.

Спірна квартира була набута ОСОБА_8 до укладення шлюбу з позивачем, а тому суд вважає, що право власності спадкодавця на спірну квартиру не припинялося після поділу спільного сумісного майна подружжя, а змінився лише вид/тип права власності із спільної сумісної на особисту.

Після смерті ОСОБА_8 , 23 лютого 2023 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. було видано ОСОБА_5 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було зареєстроване за реєстровим № 84, на квартиру АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.1301 ЦК України, на яку посилається позивач, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Разом з тим, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів позивачем, судом не встановлено підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., 23.02.2023 за реєстровим № 84 на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , оскільки нотаріус його видав правомірно відповідно до заповіту ОСОБА_8 . Від 03 грудня 2021 року, а тому суд відмовляє у задоволенні даної вимоги.

04 липня 2023 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Єгоровою М.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1568 продала спірну квартиру ОСОБА_3

07 липня 2023 року ОСОБА_3 за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Одарченко Н.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 656 подарував спірну квартиру своїй донці ОСОБА_6 .

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі, іншим шляхом.

Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини 3 статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право пред`являти віндикаційний позов має власник майна, в тому числі і спадкоємець, проте позивач не є, а ні власником спірної квартири, а ні спадкоємцем власника саме спірної квартири, а тому суд також відмовляє у задоволенні вимог про витребування від ОСОБА_6 у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному осбязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133,141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукова Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Одарченко Наталія Іванівна, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та витребування майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2024 року.

Суддя Н.О. Яценко