КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/9999/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О. В., Нежури В. А.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі : ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Бусик О. Л.

від 19 березня 2024 року

у цивільній справі № 757/33464/23-ц Печерського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Будинкоуправління № 1 Київського Квартирно-Експлуатаційного Управління Міністерства оборони України

про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Житловий будинок відгороджений парканом від території, на якій розміщений Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, м. Київ; проживаючі в цьому будинку громадяни, в тому числі позивач та його члени сім`ї, відповідно до встановленого порядку зареєстровані по місцю проживання, мають прямі договори з постачальниками на надання житлово-комунальних послуг тощо. Зазначав, що технічний паспорт на квартирний багатоповерховий жилий будинок по АДРЕСА_2 (корпус 26) виготовлений 28.03.2013 року, й статус будинку по АДРЕСА_1 як житлового підтверджено висновком Верховного Суду у постанові від 10.05.2022 р. y справі № 760/28203/20, за змістом якої «відсутні підстави вважати, що багатоквартирний будинок (гуртожиток) по АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_2 , не прийнятий в експлуатацію».

Також позивач зазначав, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 16 грудня 2016 року № 695 «Про передачу житлового фонду будинкоуправлінь Київського квартирно-експлуатаційного управління» житловий будинок по АДРЕСА_1 було передано на баланс Будинкоуправління № 1 . При цьому, зазначений наказ не містить положення щодо покладення функцій управителя житлового будинку на Будинкоуправління № 1 .

Також вказував на те, що згідно з повідомленням Київського КЕУ від 29.06.2022 № 517/1955 щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 - «На даний час Міністерством оборони України не прийнято рішення про визначення управителя житлового будинку за адресою - АДРЕСА_1 », як то передбачено Законами України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на наведене вважав, що за відсутності розпорядчого акту власника житлового будинку щодо визначення Управителя, відповідачем з перевищенням повноважень та всупереч п. 3.6 Положення щодо надання послуг у відповідності до затвердженого (погодженого) рішення уповноваженого органу. видано накази Будинкоуправлiння № 1 від 05 березня 2021 року № 9 «Про встановлення ціни на послуги» та від 01 червня 2023 року № 16 «Про встановлення ціни послуг», якими в односторонньому порядку затверджено ціну послуги з управління багатоквартирним будинком (корпусом) АДРЕСА_1 з 1 квітня 2021 року у розмірі 8,0 грн. та з 01 червня 2023 року у розмірі 8,74 грн. за 1 кв.м, загальної площі квартири, чим порушено права позивача, як споживача зазначених послуг. При цьому збільшення розміру ціни послуги не затверджено (погоджено) власником майна - Міністерством оборони України.

Також позивач зазначав, що додаток № 14 до наказу відповідача № 16 від 01.06.2023 року містить назву складових витрат - ціна на відшкодування послуг з управління(гуртожитком), однак Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712 такого виду житлової послуги не передбачено, водночас п. 12 ч.1 ст.1 3aкoну України «Про житлово-комунальні послуги» визначає таку житлову послугу як послуга з управління багатоквартирним будинком. З огляду на таке позивач вважав, що введення відповідачем нового виду послуг, який не узгоджується з чинним законодавством, є протиправними діями відповідача.

З часу підвищення ціни на послуги з 1 квітня 2021 року згідно з наказом від 05 березня 2021 року № 9 «Про встановлення ціни на послуги», який, на переконання позивача виданий з перевищенням повноважень, відповідачем в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів Укpaiни вiд 17 квітня 2019 року № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», відповідну інформацію про підвищення ціни послуги з 1 квітня 2021 року до Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації не надано, у зв`язку з чим позивачу розраховувалася пільга з розміру 6,99 грн. при фактичній ціни послуги у розмірі 8,0 грн. за 1 кв.м загальної площі квартири відповідно.

Згідно з повідомленням Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 березня 2023 року на запит мешканця даного будинку, який має аналогічне право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг - «відповідно до листа Будинкоуправління № 1 від 16 липня 2018 року № 379 тариф в грн за 1 кв.м з ПДВ загальної площі квартир за адресою: АДРЕСА_1 становить 6,99».

З огляду на наведене, позивач вважав, що відповідачем з червня 2023 року повторно в односторонньому порядку з перевищенням повноважень підвищено ціну послуги з утримання будинку та прибудинкової території до 8,74 грн, чим допущено триваюче правопорушення, наслідком якого позивача у незаконний спосіб позбавлено права з 1 квітня 2021 року на отримання у належному розмірі щомісячної пільги, як інваліда 2 групи на послугу з управління багатоквартирним будинком. Внаслідок протиправних дій відповідача та нервових переживань психологічний стан позивача різко погіршився, постійно перебуває у депресивному стані та роздратованості.

Посилаючись на викладене (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 17.11.2023 р., просив задовольнити позов та визнати протиправною бездіяльність Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатацiйного управління, яка полягає y не виконанні вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 (у редакції постанови КМУ вiд 16 червня 2022 року № 1041) про інформування Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації 31 квітня 2021 року про зміну ціни послуги з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1 для розрахунку ОСОБА_3 у належному розмірі пільги на оплату послуги; та визнати протиправними та скасувати додаток 30 до наказу Будинкоуправління № 1 від 05.03.2021 № 9 «Про встановлення ціни на послуги» тa Додатток №1 до Наказу від 01.06.2023 № 16 «Про встановлення ціни послуг»; стягнути з Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатацiйного управління на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 20 000 гpн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року відмовлено в задоволені позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив без розгляду позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності Будинкоуправілння № 1, яка полягала у порушенні вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 р. №373; судом не прийнято до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №904/5726/19, відповідно до якої суд застосовує право до фактичних правовідносин спору.

Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог та дійшов неправильного висновку про те, що «чинним законодавством не передбачено скасування додатку № 30 наказу Будинкоупраління № 1 від 05 березня 2021 року № 9 «Про встановлення цін на послуги та додатку № 1 наказу від 30 червня 2023 року № 18 «Про встановлення цін на послуги» з підстав не проінформування відповідачем Управління соціального захисту населення Печерської РДА в м. Києві про зміни цін на послуги з управління гуртожитком», адже такої підстави щодо скасування наказів відповідача позовна заява не містить.

Вважає також, що суд на власний розсуд об`єднав дві окремі позовні вимоги, змінивши предмет позову. При цьому зауважує, що задоволення першої позовної вимоги у справі про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання інформації структурним підрозділам з питань соціального захисту населення про зміну ціни послуги для розрахунку пільги тягне необхідність надання правової оцінки наказам відповідача про встановлення ціни на послугу.

Зазначає, що вимога про скасування додатків до наказів про встановлення ціни на послуги, обґрунтовувались тим, що Будинкоуправління №1 збільшило ціну на послуги з перевищенням повноважень, у той час коли ціну мало затверджувати Міністерство оборони, як засновник Будинкоуправління №1 . Водночас зазначає, що у матеріалах справи відсутній розпорядчий акт, яким Міністерство оборони визначив Будинкоуправління №1 управителем багатоквартирного житлового будинку.

Вважає, що судом залишено без належної уваги питання наявності відсутності укладеного (індивідуального чи колективного) договору про надання житлової послуги з управителем багатоквартирним будинком та відсутності у відповідача правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, як необґрунтовану, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність. Зазначає, що Будинкоуправління № 1 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності та створеною на підставі директиви МО України від 31 липня 1998 року № Д-115/1/0350. Згідно з п. 4.1. Положення, Будинкоуправління № 1 як Установа, створена з метою задоволення потреб населення в житлово-комунальних послугах та іншого роду послугах, утримання в належному технічному та санітарному стані нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів та для отримання прибутку.

01 квітня 2017 року на виконання наказу Міністерства оборони України № 695, Будинкоуправлінню № 1, зокрема, було передано на баланс житловий будинок (гуртожиток), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З моменту прийняття Будинкоуправлінням №1 на свій баланс будинок (гуртожитку) АДРЕСА_1 , останнє належним чином виконує перед його мешканцями свої обов`язки по управлінню та наданню житлово-комунальних послуг. Міністерство оборони України будучи органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до свого наказу від 16 грудня 2016 року №695 «Про передачу житлового фонду будинкоуправлінь Київського квартирно-експлуатаційного управління», визначило Будинкоуправління № 1 балансоутримувачем, управителем, відносно переданого йому житлового фонду, в тому числі і відносно житлового будинку (гуртожитку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

02 вересня 2021 року Будинкоуправління № 1 направляло на адресу Управління праці та соціального захисту населення Печерського району м. Києва лист за вих. № 350, яким інформувало, що з 01 квітня 2021 року, зокрема, в житловому будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено ціну на послуги в розмірі 8,00 грн. за 1 кв.м; 28 червня 2023 року Будинкоуправління № 1 направляло на адресу Управління Пенсійного фонду України у м. Києві лист за вих. № 175, яким інформувало, що в Печерському районі, зокрема, в житловому будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено ціну на послуги в розмірі 8,00 грн. за 1 кв.м.

Про здійснення Будинкоуправлінням №1 зазначених дій Відповідач 21 липня 2023 року інформував Позивача, надаючи відповідь на його запит.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач-скаржник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду скасувати й ухвали нове рішення.

Відповідач направив клопотання про розгляд справи без його участі, з урахуванням поданого відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, та відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, й підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Київської міської ради від 08 вересня 2022 року №5444/5485 «Про перейменування вулицю Московську в Печерському районі міста Києва» було перейменовано вулицю Московську в Печерському районі м. Києва на вулицю Князів Острозьких.

Житловий будинок (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), в якому знаходиться помешкання позивача, відноситься до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України та має статус гуртожитку, що підтверджується Актом приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) гуртожитку на 400 осіб від 1970 року (а.с 109-114 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що Будинкоуправління № 1 є самостійним господарюючим суб`єктом, яке від свого імені надає житлово-комунальні послуги в будинках, які передані йому на балансовий облік, управління та перебувають на його обслуговуванні, відсутні підстави для задоволення позову. Також суд вважав, що посилання позивача на те, що відповідачем не проінформовано Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зміни цін на послуги з управління гуртожитком у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 (у редакції постанови КМУ вiд 16 червня 2022 року № 1041) є необґрунтованими, оскільки встановлення цін відбувалось 01 квітня 2021 року, а позивач посилається на постанову в редакції від 16 червня 2022 року. А законодавством не передбачено скасування додатку № 30 наказу Будинкоуправління № 1 від 05 березня 2021 року № 9 «Про встановлення ціни на послуги» та додатку № 1 наказу від 30 червня 2023 року №18 «Про встановлення ціни на послуги» з підстав не проінформовання відповідачем Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про зміни цін на послуги з управління гуртожитком.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції вважав безпідставними, адже не встановлено, що діями відповідача було заподіяно будь-якої шкоди.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову, водночас вважає за необхідне зазначити наступне.

Обставини належності будинку до відомчого житлового фонду Міністерства оборони та статус гуртожитку встановлені у межах справи № 760/28203/20 за участю Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного управління, за наслідками розгляду якої Верховним Судом ухвалено постанову від 10.05.2022 (а.с 115-123, т. 1)

Зокрема судами встановлено, що Будівля по АДРЕСА_1 була введена в експлуатацію у 1970 році як гуртожиток, який належить до відомчого житлового фонду МОУ.

На підставі директиви МОУ та рішення Начальника Генерального штабу від 04 лютого 2002 року протягом 2002-2007 років було проведено капітальний ремонт (реконструкцію) вказаної будівлі під гуртожитки квартирного типу для забезпечення житлом військовослужбовців Київського гарнізону, у першу чергу Генерального штабу та центрального апарату МОУ.

Відповідно до копії договору № 79/2004 на створення (передачу) науково-технічної документації від 10 листопада 2004 року ДП МОУ «Львівське будівельне управління» як замовник та ДП МОУ «Вінницький проектний інститут» як виконавець уклали договір, предметом якого є розробка науково-технічної продукції по об`єкту: капітальний ремонт військової будівлі № 59/26.

Будівля корпусу 26 ІНФОРМАЦІЯ_1 обліковувалась на час проведення капітального ремонту як військове майно.

Замовником капітального ремонту будівлі по АДРЕСА_1 було Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України.

Директивою МОУ та Генерального штабу Збройних Сил України від 05 листопада 2019 року № Д322/1/10дск визначено, що правонаступником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України є Головне управління майна і ресурсів.

Згідно технічного паспорту від 30 травня 2019 року будівля по АДРЕСА_1 має статус будинку квартирного типу (гуртожитку).

Посилаючись на вказану постанову Верховного Суду від 10.05.2022 року, обґрунтовуючи свої доводи щодо статусу будинку, як багатоквартирного, позивач помилково вважає, що має бути врахований висновок Верховного Суду про те, що «відсутні підстави вважати, що багатоквартирний будинок (гуртожиток) по АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_2 , не прийнятий в експлуатацію», адже правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Водночас, ОСОБА_1 , що не приймав участі у згадуваній справі, належних й допустимих доказів відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України на спростування обставини належності та статусу будинку по АДРЕСА_1 не подав.

Висновок Будівельно-технічної експертизи (т. 2 а.с 127-139) про відповідність будівлі вимогам ДБН, не спростовують належності будинку до відомчого фонду Міністерства оборони й наданого статусу гуртожитку, який у встановленому законодавством порядку не змінювався.

Згідно наказу МОУ №448 від 03 липня 2013 року «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України. Відповідно до розділу 7 Положення утримання житлового фонду здійснюється згідно з чинним законодавством України, житлові будинки утримуються за рахунок плати на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що вноситься мешканцями; мешканці житлового фонду сплачують за користування житлом та спожиті комунальні послуги згідно з чинним законодавством України; гуртожиток утримуються за рахунок плати, що вноситься мешканцями відповідно до укладених з ними договорів про надання комунальних послуг. Плата за утримання будинку та прибудинкової території встановлена згідно калькуляції, розрахованої у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України №712 від 05 вересня 2018 року, з метою забезпечення експлуатації будинку гуртожитку та утримання прибудинкової території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

З матеріалами справи підтверджується, що Будинкоуправління № 1 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, засновано на державній власності та створено на підставі директиви Міністра оборони України від 31 липня 1998 року № Д-115/1/0350.

Будинкоуправління № 1 призначене для утримання нерухомого майна, яке перебуває у його віданні, на балансі або обслуговування на підставі відповідних договорів, в належному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання.

Будинкоуправління № 1 діє на підставі Положення про Будинкоуправління №1 Київського квартино-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (нова редакція), затвердженого наказом начальника Київського квартино-експлуатаційного управління № 56 від 31 березня 2017 року (а.с 88-97, т.1) та підпорядковується Київському квартирно-експлуатаційному управлінню.

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Будинкоуправління №1 за КВЕД, зокрема, є 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів.

Пунктами 3.1,3.4 розділу 3 Положення Будинкоуправління №1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (нова редакція) визначено, що Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (надалі Установа) є суб`єктом господарювання відповідно до діючого законодавства України. Установа самостійно планує свою виробничо-господарську діяльність та іншу діяльність. Основою планів є договори, в тому числі договори цивільно-правового характеру, які укладаються з суб`єктами підприємницької діяльності та приватними особами.

Пунктом 3.6 вказаного положення передбачено, що установа виконує роботи і надає послуги установам, організаціям, суб`єктам господарської діяльності та громадянам за договірними цінами та за цінами на житлово-комунальні послуги у відповідності до затвердженого (погодженого) рішення уповноваженого органу, які визначені у порядку вимог чинного законодавства України.

Відповідно до Положення установа (відповідач) має право самостійно планувати свою діяльність, укладати договори, виконувати обов`язки тощо, й зобов`язана приймати та виконувати доведені до нього в установленому порядку рішення Міністерства оборони України та Київського КЕУ (розділ 6).

Матеріалами справи підтверджується, що Міністерство оборони України будучи органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до наказу від 16 грудня 2016 року № 695 «Про передачу житлового фонду будинкоуправлінь Київського квартирно-експлуатаційного управління, визначило Будинкоуправління № 1 балансоутримувачем, управителем, щодо переданого йому житлового фонду, в тому числі і щодо житлового будинку (гуртожитку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає позивач (а.с 101, 102, т. 1).

На підставі наказу Міністерства оборони України №695 «Про передачу житлового фонду будинкоуправлінь Київського квартино-експлуатаційного управління», 01 квітня 2017 року Будинкоуправлінню №1 було передано на баланс, зокрема, житловий будинок (гуртожиток), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розділу 7 Положення Будинкоуправління № 1 виключно до повноважень Міністерства оборони України відносить прийняття рішень про створення, реорганізацію та ліквідацію Установи. У свою чергу Київське КЕУ не має право втручатися в оперативну та господарську діяльність установи. Начальник Установи самостійно вирішує всі питання діяльності установи за винятком віднесених до компетенції засновника і Київського КЕУ й на виконання своїх функцій та у межах своїх повноважень видає накази та розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками та підрозділами Установи.

Будинкоуправління № 1 враховуючи те, що Міністерство оборони України визначило його балансоутримувачем, управителем, відносно переданого йому відомчого житлового фонду, для управління, утримання, забезпечення благоустрою, безперебійної роботи інженерного обладнання будинків, гуртожитків, які відносяться до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України, підтримання їх в належному технічному та санітарному стані, створення нормальних житлово-побутових умов для проживання в ним мешканців, для забезпечення життєдіяльності Будинкоуправління № 1 , для призупинення зростання заборгованості, яка виникає у зв`язку з недоотриманням коштів від населення (мешканців) за надання житлово-комунальних послуг, в тому числі, з управління житловими будинками, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498 «Пpo затвердження Примірного положення про користування гуртожитками», наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 липня 2018 року № 190 «Про затвердження обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території» прийняло наступні накази про встановлення ціни на послуги:

- Наказ № 9 від 05 березня 2021 року «Про встановлення ціни на послуги», яким було встановлено і введено в дію ціну на послуги з управління багатоквартирними будинками та гуртожитками (Додаток № 30 до даного додатку, яким встановлено ціну на послугу по житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 );

- Наказ № 16 від 01 червня 2021 року «Про встановлення ціни на послуги», яким було встановлено і введено в дію ціну на послуги на переобладнанні нежитлові будівлі у військових містечках; Додатково, так як у вказаному наказі № 16 від 01 червня 2023 року було допущено технічну помилку і включено до нього ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 34, 30 червня 2023 року було прийнято наказ № 17, яким було внесено зміни до наказу № 16 від 01 червня 2021 року і виключено з переліку ІНФОРМАЦІЯ_1 та № НОМЕР_3 .

- Наказ № 18 від 30 червня 2023 року «Про встановлення ціни на послуги», яким було встановлено і введено в дію ціну на послуги з управління гуртожитками ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Додаток № 1 до даного додатку, яким встановлено ціну на послугу по житловому будинку (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 ).

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на Наказ Міністерства оборони України №448 від 03 липня 2013 року «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», а також затверджене Міністерством оборони України Положення Будинкоуправління № 1 та визначені за останнім повноваження, щодо управління відомчим майном, яким є будинок (гуртожиток), у якому проживає позивач, а також докази, що надані відповідачем на підтвердження передання будинку (гуртожитку) йому на баланс, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності повноважень щодо управління будинком (гуртожитком) (корпусом) АДРЕСА_1 та ухвалення наказів про затвердження тарифів, адже остання є прямим повноваженням начальника Будинкоуправління й не вимагають погодження, а ні з Міністерством оборони, ні з Київським квартирно-експлуатційним управлінням.

Перевищення відповідачем повноважень, чи їх відсутність, під час надання здійснення управління майном, що перебуває у віданні Міністерства оборони України, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що питання створення відповідача як установи, яка підпорядковується Міністерству оборони України, а також наявність чи відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , не входять до предмету доведення у межах даної справи, у якій позивач заявляє вимоги з підстав визначених Законом України «Про захист прав споживача», як споживач комунальних послуг.

Оскільки будівля (корпусом) АДРЕСА_1 є житловим будинком із статусом гуртожитку, що належить до житлового фонду Міністерства оборони України, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», адже відповідно до його ст. 2 положення цього Закону застосовуються до відносин, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників житлових та нежитлових приміщень у гуртожитках, на які поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Водночас сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки гуртожиток перебуває в господарському відданні Збройних Сил України (ст. 1).

Отже твердження позивача про порушення вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в частині не визначення Міністерством оборони України управителя житлового будинку, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та є помилковими, адже управління будинком (гуртожитком), у якому проживає позивач здійснюється відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 448 від 03 липня 2013 року «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України».

Отже заявлені позивачем підстави для визнання протиправними оспорюваних позивачем додатків до Наказів про встановлення тарифів, а саме - відсутність у Будинкоуправління № 1 повноважень на їх затвердження, не встановлені.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатацiйного управління, яка полягає y не виконанні вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 (у редакції постанови КМУ вiд 16 червня 2022 року № 1041) про інформування Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації 31 квітня 2021 року про зміну ціни послуги з управління багатоквартирним будинком по АДРЕСА_1 для розрахунку ОСОБА_3 у належному розмірі пільги на оплату послуги, колегія суддів виходить з наступного.

Як зазначає Верховний Суд у своїх постановах, закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви. Але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст і обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть різнитися. Однак принаймні на рівні формулювання викладу їхнього змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19 (абзаци п`ятий і шостий пункту 15))

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Із змісту доводів позивача вбачається, що зміст його порушеного права становить право на пільгу в оплаті житлово-комунальних послуг, а порушення якого він пов`язує із несвоєчасним інформуванням відповідачем органів соціального захисту про зміну тарифу на комунальні послуги.

За обставинами цієї справи та змістом позовної заяви у кінцевому підсумку позивача цікавить не констатація судом незаконності бездіяльності відповідача у питанні інформування органів соціального захисту про зміну тарифу, а отримання пільги з оплати житлово-комунальних послуг за період, у який на його переконання, відповідач невчасно проінформував органи соціального захисту.

Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 36), 22 вересня 2020 року у справі № 127/18934/18).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Укpaiни вiд 17 квітня 2019 року № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» у редакції, що була чинною на час звернення позивача із позовом до суду, для розрахунку розміру пільги інформацію надають, зокрема (п. 5) управителі, виконавці комунальних послуг - про припинення надання комунальних послуг, зміну тарифів на житлово-комунальні послуги, плати за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 6-1 цієї ж постанови, у разу зміни обставин, що впливають на розмір пільг, проводиться перерахунок розміру пільг з місяця виникнення таких обставин. У разі необхідності проведення перерахунку пільг за минулі періоди строк, за який здійснюється такий перерахунок, не обмежується.

Отже на переконання колегії суддів, задоволення вимоги про визнання незаконною бездіяльності відповідача, не матиме наслідком відновлення права позивача, який для проведення перерахунку за минулий період, строк якого не обмежений, має звернутись до відповідного органу соціального захисту.

Оспорення у позовному провадженні бездіяльності позивача за наведених обставин не є ефективним способом захисту, оскільки її задоволення не призведе до захисту права позивача, тобто не матиме наслідком перерахунку відповідачем вартості житлово-комунальних послуг, адже для цього орган соціального захисту має провести перерахунок розміру пільги за минулий період.

Водночас, матеріли справи не містять будь яких доказів, що підтверджують, що позивач звертався за проведенням такого перерахунку й йому було відмовлено.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції у частині вимог про визнання бездіяльності незаконною, підлягає зміні із викладенням у редакції цієї постанови.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, адже за відсутності підстав для висновків перевищенням відповідачем своїх повноважень у спірних правовідносинах, та протиправність дій відповідача, що спрямована на порушення права позивача як споживача послуг, відповідно, відсутні підстави для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування моральної шкоди, про яку заявлено позивачем у позові.

Отже, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, з урахуванням мотивів наведених у цій постанові, про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2024 року.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

В. А. Нежура