ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2458/24 Справа № 428/2831/20 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді : Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заплітної І.А. на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 територіально підсудність Сєвєродонецького міського суду Луганської області змінено на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року відновлено частково втрачене судове провадження у цивільній справі №428/2831/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 травня 2020 року про прийняття до розгляду позовної заяви та заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 серпня 2020 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 153502,11 грн. та витрати на проведення товарознавчого дослідження в розмірі 1003,50 грн.,судовий збір у сумі 1535,02 грн..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції неправильно визначено суму матеріальної шкоди,яка підлягала відшкодування ОСОБА_2 .. За висновком експертного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП становила 253502,11 грн., ринкова вартість транспортного засобу після ДТП склала 134525,16 грн.. Зважаючи на те, що Моторним(транспортним) страховим бюро було сплачено у відшкодування спричиненої шкоди 100000 грн., тому сума, на яку міг би претендувати позивач повинна становити 18976,95 грн.. Позивач пошкоджене авто продав. Таким чином позивач не набув права на відшкодування шкоди в розмірі,який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 153502,11 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачеві спричинена матеріальна шкода пошкодженням автомобіля при ДТП з вини відповідача, а тому відповідач повинен відшкодувати спричинену матеріальну шкоду, виходячи із різниці між розміром завданої шкоди на загальну суму 253502,11 грн. та страхового відшкодування.

Проте з таким висновком не можна погодитися в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьку Луганської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю VOLKSWAGEN JETTA, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобілем MITSUBISHI PAJERO, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Постановою Сєвєродонецького міського суду від 20.09.2019 року винуватцем ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача MITSUBISHI PAJERO отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками у розмірі 253502,11 грн. Відповідачем не було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, тому позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України. МТСБУ було виплачено позивачу в рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди суму у розмірі 100000 грн. Однак, виплаченого страхового відшкодування недостатньо для відновлення автомобіля позивача MITSUBISHI PAJERO, д.н. НОМЕР_2 , оскільки сума невідшкодованого збитку становить 153502, 11 грн.. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 153502 грн. 11 коп. та витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 1200 грн..

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьку Луганської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю VOLKSWAGEN JETTA, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобілем MITSUBISHI PAJERO, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «PAJERO», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належав ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджувалося копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

22 липня 2019 року поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області рядовим поліції Гончаровим Д.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №244399.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.09.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 08.10.2019 року з технічної точки зору вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , на момент ДТП дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 253502 грн. 11 коп. Ринкова вартість вказаного автомобіля після ДТП складає 134525,16 грн..

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована не було.

За встановлених обставин відшкодування шкоди винуватцем ДТП можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.09.2019 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України прийняло рішення про виплату ОСОБА_2 відшкодування шкоди в розмірі 100 000 грн., заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.07.2019 року за участю транспортного засобу марки MITSUBISHI з номерним знаком НОМЕР_2 . Зазначена сума була перерахована позивачу 27.11.2019 року, що підтверджується копією платіжного доручення №1155506.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Сторонами у справі не оспорювався факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн.

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, щошкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 08.10.2019 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 253502,11 грн. Ринкова вартість вказаного автомобіля після ДТП складає 134525,16 грн.. Страховиком виплачено ОСОБА_2 відшкодування шкоди в розмірі 100 000 грн..

Тобто в даному випадку відповідно до положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивачеві повинні відшкодовуватися витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, оскільки автомобіль не вважається фізично знищеним.

Таким чином витрати,пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу становлять 153502,11 грн., виходячи з розрахунку: 253502,11 грн. -ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП 100000 грн.-страхове відшкодування.

Ринкова вартість вказаного автомобіля після ДТП за висновком експерта складає 134525,16 грн.. За інформацією Головного сервісного центру МВС автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_2 з 30.01.2007 року по 25.07.2019 року. 25.07.2019 року автомобіль було зареєстровано за іншою особою (а.с.41). Тобто автомобіль із залишковою вартістю в сумі 134525,16 грн. було продано. Доказів про те, що автомобіль було відремонтовано не надано.

За таких обставин розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачеві становить 18976,95 грн., виходячи із розрахунку: 153502,11 грн-134525,16 грн..

На зазначене суд першої інстанції не звернув уваги і помилково стягнув з відповідача шкоду в подвійному розмірі, оскільки пошкоджені запчастини відповідачеві передані не були.

Посилання на те, що автомобіль є фізично знищеним є безпідставним. Згідно статтей 30.1. та 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У цій справі витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу не перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, а тому відсутні підстави для визнання автомобіля фізично знищеним.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, то є підстави для зміни розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір в сумі 1424,63 грн..

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 153502,11 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 адвоката Заплітної І.А. задовольнити частково.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 серпня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 18976 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 95 копійок тавитрати на проведення товарознавчого дослідження в розмірі 1003,50 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1424,63 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: