КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2210/24
Провадження № 2/552/1794/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

при секретарі Цимбалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

11.04.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та послугу гарячої води з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних за період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2024 року в сумі 50519 грн. 85 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

23.07.2024 року відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позов, у якому проти позову заперечив (а.с. 47-50). У відзиві визнав, що дійсно мав борг за опалення належної йому квартири АДРЕСА_2 . Розмір заборгованості за опалення позивачем регулярно повідомлявся в квитанціях на оплату. Але до початку розгляду справи заборгованість за опалення ним була сплачена в повному обсязі. За гарячу воду заборгованість також відсутня, оскільки в квартирі встановлено лічильник гарячої води. Послуга оплачена по показниках лічильника. Гарячою водою відповідач не користується. Тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

12.09.2024 року представником позивача ПОКВПТГ «Полтаватееплоенерго» ОСОБА_2 подано до суду заяву про зменшення позовних вимог (а.с.61), в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , що утворилася за період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 рік в сумі 17 645,39 грн., індекс інфляції в сумі 3498,64 грн., 3% річних в сумі 966,45 грн. та судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Цього ж дня, представником позивача ПОКВПТГ «Полтаватееплоенерго» Сакун А.С. подано до суду додаткові пояснення пор справі (а.с.65-67), в даних поясненнях вказували на те, що позовні вимоги підприємства є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. При цьому посилався на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини з теплопостачання між позивачем та відповідачем врегульовано договором про надання послуг, що є публічним договором про приєднання та набув чинності 01 грудня 2021 року (надалі в тексті рішення Договір про надання послуг), а також нормами чинного законодавства.

Згідно вказаного договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.

Крім того, як встановлено судом, одна сторона - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні ОСОБА_1 , як споживачу послуг за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся та частково оплатив.

Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мала оплачувати одержані нею послуги згідно затверджених тарифів.

Як встановлено судом, відповідач у період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 року вчасно отримані послуги в повному обсязі не оплатив. У зв`язку з цим за вказаний період виникла заборгованість в сумі 50519 грн. 85 коп. за одержані ним послуги теплопостачання.

Дана сума заборгованості складалася з заборгованості за послугу опалення та послугу з постачання гарячої води.

Після звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_1 заборгованість за послугу опалення оплатив в повному обсязі.

Вказана обставина не заперечувалась позивачам.

Вирішуючи питання щодо наявності або відсутності заборгованості за постачання гарячої води, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, відповідачу позивачем надавалися послуги, централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 року, яка станом на день розгляду справи складає 17645,39 грн. Доказів сплати за надані послуги постачання гарячої води в зазначений період відповідачем не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що за період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 року такий розрахунок зроблено позивачем з урахуванням відсутності відомостей про встановлений відповідачем засіб обліку води та без показань лічильника.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за гаряче водопостачання за період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 року за нормами споживання та без показань лічильника.

Посилання відповідача на те, що відповідачем вчасно не було зроблено повірку лічильника, а також те,що він не користування гарячою водою, суд розцінює критично і до уваги не бере, оскільки вказане не є беззаперечним доказом того, що відповідач не споживав послугу гарячого водопостачання.

Так, згідно наведених вище норм закону якщо у помешканні є квартирні лічильники, то нарахування відбуваються на підставі переданих споживачем даних. Тобто, різниця між поточними та попередніми показаннями множиться на тариф, що вказаний у рахунку-повідомленні. Для можливості сплати лише за спожите - лічильники обов`язково мають бути справними, повіреними та опломбованими виконавцями послуг. У разі відсутності у споживачів квартирних лічильників нарахування проводяться за нормами споживання.

Судом встановлено, що відповідач користується послугами з постачання гарячої води у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , від таких послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, у період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 року нарахування оплати послуг з централізованого постачання гарячої води здійснювалося за нормами споживання, оскільки відповідачем не було здійснено повірку лічильника, а отже на нього покладено обов`язок оплачувати надані послуги у вказаний період у визначеному позивачем розмірі, який не спростовано відповідачем, за нормами споживання.

Належним чином свої зобов`язання щодо своєчасної оплати послуг з постачання гарячої води відповідач не здійснив.

Відповідач не надав у розпорядження суду докази того, що квартиру відповідача у встановленому законом порядку у вказаний період було відключено від постачання гарячої води.

Доказів про те, що у період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 року у вищезазначену квартиру не надавалися послуги централізованого постачання гарячої води чи такі послуги повинні були обліковуватися за встановленим у квартирі лічильником відповідач не надав.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 було затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика), яка визначає порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Відповідно до пп.3 п.4 розділу I Методики для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

Згідно п. 5 розділу I Методики приміщення, оснащене вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, засіб вимірювальної техніки якого перебуває на повірці, що передбачає його розпломбування та демонтаж, не вважається приміщенням, не оснащеним вузлом розподільного обліку відповідної комунальної послуги, протягом строку такої повірки, але не більше 30 діб.

Отже, періодична повірка проводиться через певні проміжки часу (міжповірочні інтервали) для встановлення і підтвердження того, що лічильник відповідає передбаченим вимогам та може використовуватись для обліку комунальних послуг. У разі закінчення строку повірки лічильника його показання не можуть прийматися з метою здійснення розрахунків. В такому разі нарахування за спожиті комунальні послуги здійснюється за спеціальними методиками та нормами споживання.

Оскільки у підприємства була відсутня інформація про проведення періодичної повірки вузла комерційного обліку гарячої води, встановленого за вищевказаною адресою, починаючи з 01.01.2020 нарахування за послугу з постачання гарячої води проводились з розрахунку по кількості зареєстрованих осіб (за даними підприємства -1 особа), виходячи з вартості 1 куб.м гарячої води, кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, згідно норми питомного водоспоживання 120л/добу/особу, що затверджені рішенням Полтавської міської ради №354 від 28.12.2012.

У травні 2024 року підприємством, згідно даних електронного реєстру ТОВ «Повірка лічильників води» про проходження періодичної повірки вузлів розподільного обліку гарячої води, за адресою: АДРЕСА_1 продовжено термін дії періодичної повірки вузла розподільного обліку гарячої води до 07.05.2028. Таким чином, з 07.05.2024 нарахування за послугу з постачання гарячої води проводяться за фактично спожиті обсяги, виходячи з показників вузла розподільного обліку гарячої води.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Таким чином, ураховуючи надані позивачем докази, зважаючи на те, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг, проте неналежним чином не виконував обов`язок по оплаті наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, позовна вимога про стягнення заборгованості за послугу з постачання гарячої води підлягає до задоволення.

З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 17645,39 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за період з 21.02.2018 року по 01.03.2022 року включно становлять 3498,48 грн.

3% річних за період з 21.02.2018 року по 01.03.2022 року становлять 966,45 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача на заборону нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат з наступних підстав.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 « Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Вказана постанова застосовується з 24 лютого 2022 року.

Позивачем же нараховано 3% річних та інфляційні втрати за період до 24 лютого 2022 року включно, тобто до введення в Україні воєнного стану.

Тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат позивача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028, грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , що утворилася за період з 01.01.2018 року по 01.04.2024 рік в сумі 17 645,39 грн., індекс інфляції в сумі 3498,64 грн., 3% річних в сумі 966,45 грн. та судовий збір в сумі 3028,00 грн., а всього: 25 138 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Учасники справи:

1.Позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства Полтаватеплоенерго», м.Полтава, вул.Комарова, 2а, р/рахунок НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ЗКПО 03338030.

2.Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2024 року.

Головуючий Т.В.Турченко