ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/967/23 Номер провадження 22-ц/814/2489/24Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Буряк Дмитра Миколайовича на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2024 року, ухвалене суддею Кириченко О.С., повний текст складено 11.04.2024, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Виконавчий комітет Диканської селищної ради як орган опіки і піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування позову вказав, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2018 у справі № 554/8321/18 між сторонами у справі було розірвано шлюб. Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення батьків проживає із матір`ю. З моменту окремого проживання між сторонами стали виникати непорозуміння щодо участі у вихованні дитини, її відвідування. Після фактичного розірвання стосунків відповідач стала чинити перешкоди позивачу в спілкуванні та вихованні сина, побаченням та спільному проведенню дозвілля. У зв`язку із цим позивач ОСОБА_2 змушений був звернутися з відповідною заявою до Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, за результатами розгляду якої рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022 № 220 визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено графік побачень. Від виконання цього рішення відповідач ухиляється та всіляко намагається уникати спілкування батька з дитиною. Позивач неодноразово звертався до органів Національної поліції щодо невиконання відповідачкою рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.11.2022, однак поліцією не було вчинено жодних дій, спрямованих на усунення позивачу перешкод у спілкуванні із сином. З огляду на те, що батьки не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, відповідач чинить позивачу перешкоди у нормальному спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, інтереси дитини, позивач просить зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у спілкуванні та вихованні сина та визначити спосіб участі його, позивача, у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином наступним чином:

- особисті побачення та спілкування кожні вихідні дні місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 16 год. 00 хв. неділі, з правом прогулянок по місту, відвідування місця проживання батька, дитячих розважальних закладів, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я;

- особисті побачення та спілкування з сином у його День народження та під час державних і релігійних свят;

- необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, електронного зв`язку;

- спільний відпочинок під час канікул протягом 12 календарних днів.

РішеннямДиканського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Виконавчий комітет Диканської селищної ради як орган опіки і піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- особисті побачення і спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, із 10 год. 00 хв. суботи до 16 год. 00 хв. неділі, із можливістю перебування дитини за місцем фактичного проживання батька ОСОБА_2 , з можливістю залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини, без присутності матері ОСОБА_1 , та з можливістю прогулянок по м. Полтава та в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи режиму дня дитини, з урахуванням стану її здоров`я та за погодженням з матір`ю дитини відвідувати інші міста з метою екскурсій.

- побачення та спілкування батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 у його День народження, на День народження ОСОБА_2 , на Новий рік, Різдво, Великдень, День незалежності України: парні роки дитина святкує разом з батьком ОСОБА_2 , непарні - разом з матір`ю ОСОБА_1 , при цьому сторони обговорюють завчасно години святкувань;

- необмежене спілкування батька ОСОБА_2 із сином ОСОБА_3 засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня дитини;

- протягом року в період шкільних літніх канікул дитина по 10 днів кожного місяця літніх канікул та по 3 дні весняних і осінніх канікул перебуває з батьком за місцем його фактичного проживання, без присутності матері, ночівля за згодою дитини, з можливістю спільного відпочинку;

- безперешкодне спілкування батька ОСОБА_2 із сином ОСОБА_3 у дні, які не встановлені графіком, за погодженням з матір`ю дитини;

- у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини.

Роз`яснено сторонам у справі, що реалізація визначених судом способів участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_3 , який проживає з матір`ю ОСОБА_1 , повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - за бажанням батька та вчиненням ним реальних заходів, спрямованих на реалізацію його прав на підставі судового рішення; у визначені судовим рішенням дні та час, які можуть бути розширеними за згодою сторін; з урахуванням бажання дитини, її стану здоров`я та режиму дня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась відповідач ОСОБА_1 та її представником адвокатом Буряком Д.М. подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що у цій справі відсутній предмет спору та докази на його підтвердження, тому місцевий суд був зобов`язаний відмовити у задоволенні позову, тоді як за власною ініціативою суд безпідставно збільшив позовні вимоги за відсутності письмової заяви позивача.

Вказує, що суд не надав належної оцінки висновку виконавчого комітету Диканської селищної ради №241 від 14.08.2023, яким встановлено згоду відповідача на побачення батька з сином за умови перебування батька у тверезому стані.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток ОСОБА_1 , Виконавчому комітету Диканської сільської ради як органу опіки і піклування, Службі у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради.

Судова повістка на ОСОБА_2 повернута без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що також є належним повідомленням про день, час і місце розгляду справи відповідно до п.3, п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Нескородя В.М. надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність.

Від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Буряка Д.М. також надійшла заява про розгляд справи у його та відповідачки відсутність.

Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин та з огляду на приписи ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи у відсутність сторін та їх представників.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 14 червня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2018 року, що набрало законної сили /а.с. 137/.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення батьків залишився проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що у позивача відсутня заборгованість по аліментам.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради № 220 від 08.11.2022 "Про визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 " /а.с. 20/ визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 :

- за попередньою домовленістю з матір`ю спілкування батька з сином перші та треті або другі та четверті вихідні місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі, з правом прогулянок по місту, відвідування місця проживання батька, дитячих розважальних закладів, враховуючи епідеміологічну ситуацію у зв`язку з респіраторною хворобою COVID-19, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я. Спілкування батька з сином засобами телефонного зв`язку та спільний відпочинок під час канікул протягом 12 календарних днів.

За повідомленням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.12.2022, ОСОБА_1 у письмовому вигляді були надані роз`яснення про обов`язковість виконання рішення виконкому та про міри відповідальності у разі його невиконання /а.с. 21/.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 14.08.2023 № 241 /а.с. 114-115/, під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у них народилися двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю. 03 серпня 2023 року працівниками Служби у справах дітей Диканської селищної ради спільно з представником Диканського селищного центру соціальних служб проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 разом з малолітнім сином проживає у своїх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Будинок має три житлові кімнати, передпокій, кухню та санвузол. Стан помешкання відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Мати з сином мають окрему кімнату, спальні місця, дитина має місце для навчання та ігор. Постільною білизною, одягом, взуттям, іграшками ОСОБА_8 забезпечений у повній мірі. Малолітній ОСОБА_5 є учнем Опорного закладу "Диканський НВК ім. М.В. Гоголя", перейшов до 2 класу. ОСОБА_1 працює, з її слів заробітна плата становить близько 6 000,00 грн.

У матері з сином доброзичливі відносини. ОСОБА_1 у повній мірі виконує обов`язки по вихованню та утриманню дитини, прагне створити для сина належні умови проживання, піклується про здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток дитини.

Представниками Служби у справах дітей Диканської селищної ради було проведено бесіду з ОСОБА_1 щодо її бачення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні їхнього сина ОСОБА_3 та спілкуванні з ним. Під час бесіди було з`ясовано, що ОСОБА_1 не має категоричних заперечень проти побачень ОСОБА_2 з сином ОСОБА_8 , але її непокоїть те, що батько може приїздити по дитину у нетверезому стані, вживати спиртні напої у присутності сина.

Зі слів матері син ОСОБА_8 має алергію на ряд продуктів, неконтрольоване вживання яких може викликати анафілактичний шок. А батько дитини ОСОБА_2 не контролює харчування сина, дозволяє вживати заборонені продукти.

Щодо графіка побачень, зазначених у позовних вимогах, ОСОБА_1 пояснила, що вона заперечує проти щотижневих побачень на вихідні дні сина з батьком, мотивуючи це тим, що вона теж бажає проводити вихідні разом з сином.

Представники Служби у справах дітей Диканської селищної ради провели бесіду з ОСОБА_1 , пояснили норми законодавства щодо обов`язку того з батьків, хто проживає з дитиною, не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною того з батьків, хто проживає окремо. Батько дитини у режимі телефонної розмови звертався до начальника служби у справах дітей щодо вирішення спору про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Начальником служби було рекомендовано врегулювати спір з колишньою дружиною, оскільки саме від їхньої доброї волі залежить те, чи будуть у житті дитини присутні і тато, і мама. Рекомендовано відвідати дитину у школі та поцікавитися у вчителя здобутками дитини. Спробувати налагодити стосунки з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що також допоможе у спілкуванні з сином. Роль батька у вихованні сина значуща, тому побачення з дитиною будуть на користь ОСОБА_8 , за умови дотримання батьком рекомендацій щодо здоров`я дитини та недопущення при спілкуванні з дитиною вживання алкогольних напоїв.

При винесенні рішення по даній справі Виконавчий комітет Диканської селищної ради, як орган опіки та піклування, покладається на розсуд суду.

Рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 14.08.2023 № 241 затверджено вказаний вище висновок Служби у справах дітей Диканської селищної ради /а.с. 113/.

Відповідно до Акта обстеження умов проживання від 12.10.2022, складеного комісією у складі головних спеціалістів Служби у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у присутності позивача ОСОБА_2 за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 15/, умови проживання хороші, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, у будинку 4 кімнати, коридор, ванна, душова кабіна, туалет. Зроблено сучасний ремонт. Для виховання та розвитку дитини є окрема, добре вмебльована кімната, є місце для сну, навчання та відпочинку.

З Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 17 жовтня 2022 року, складеного Полтавським міським центром соціальних служб, у присутності позивача ОСОБА_2 за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 6-11/, вбачається, що позивач отримує заробітну плату близько 13 000,00 грн, з яких 5 000,00 грн сплачує на аліменти на утримання сина ОСОБА_8 .

Будинок, у якому проживає позивач, гарний та сучасний, для дітей є окрема кімната, є все для повноцінного розвитку дітей.

З наявних у матеріалах справи фотознімків вбачається, що малолітній ОСОБА_5 , проводячи час разом з батьком ОСОБА_2 , має усміхнений та щасливий вигляд /а.с. 103-104, 107-111/.

З матеріалів справи вбачається, що СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області закінчені перевірки за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 від 24.12.2022 щодо невиконання ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 08.12.2022 щодо графіку побачень з дитиною закінчені, так як у ході перевірок було встановлено, що остання не порушувала цього рішення, так як на той час дитина була хвора, що підтверджується відповідною медичною довідкою /а.с. 80, 122/.

З наявних у матеріалах справи протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача та бабусею малолітнього ОСОБА_3 , про вчинення кримінального правопорушення від 13.07.2023, пояснення останньої від 13.07.2023, відібраного від неї інспектором з РПП СПД № 2 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Юдіним А.В., відеозаписів з флеш-карти вбачається, що ОСОБА_11 зверталася у поліцію з приводу того, що відповідачка ОСОБА_12 та її родичі чинять перешкоди у спілкуванні та побаченнях з малолітнім Кузьменком ОСОБА_8 /а.с. 97, 98/.

При вирішенні цієї справи суд першої інстанції встановив, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні з дитиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спосіб, наведений у судовому рішенні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі "Йогансен проти Норвегії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Хокканен проти Фінляндії" від 23 вересня 1994 року, "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків.

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23), від 26 жовтня 2023 року у справі № 233/418/22 (провадження № 61-11951св23).

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції правильно врахував, і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що батько дитини ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітнього сина ОСОБА_8 , має право на особисте спілкування з ним, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини та не шкодить інтересам дитини.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що спілкування батька із малолітнім сином ОСОБА_8 буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.

Відповідачкою та її представником не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, зокрема, що дитина знаходилася у автомобілі, у той час коли позивач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Отже суд першої інстанції надав вірну правову оцінку твердженням відповідачки та її представника про наявність сумнівів у доцільності перебування дитини з батьком.

Як убачається з постанов із Єдиного державного реєстру судових рішень від 20.03.2018 у справі № 553/33/18 та від 24.10.2022 у справі № 553/3531/22, провадження у справах стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення, відповідно, вина останнього у вчиненні цього правопорушення не була доведена і вказані постанови не підтверджують факт керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку консультаційному висновку психолога щодо психоемоційних особливостей малолітнього ОСОБА_3 , в якому, серед іншого, йдеться про те, що "дитина боїться, що тато буде його возити п`яним", та правильно вказано, що цей висновок не є достатнім доказом того, що позивач зловживає алкогольними напоями, возить дитину у транспортному засобі у стані алкогольного сп`яніння, а спілкування батька з сином може нашкодити фізичному чи психічному стану здоров`я дитини.

При вирішенні спору місцевим судом враховано ставлення позивача до малолітнього сина, його постійне та послідовне бажання спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні, оздоровленні, утриманні, всебічному розвиткові тощо.

Судом вірно встановлено, що після розлучення батьків дитина мешкає разом із матір`ю, відповідачем у справі. Між сторонами у справі немає повного порозуміння щодо участі позивача у вихованні дитини, спілкуванні з нею, про що свідчать, зокрема, надані ними пояснення в судовому засіданні та наявні у справі докази.

Посилання відповідачки на те, що вона не перешкоджає позивачеві спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що завдання батьків та, зокрема, відповідача ОСОБА_1 , як матері дитини, яка постійно проживає разом з дитиною та проводить з нею найбільше часу, є допомога дитині пережити розлучення батьків; пояснити дитині, що, незважаючи ні на що, обоє батьків її люблять та мають бачитися та спілкуватися з нею, брати участь у її житті.

Крім того місцевий суд при вирішенні цього спору вірно зазначив, що відсутність взаєморозуміння, контакту між сторонами у справі, будь-які суперечності між ними не повинні впливати на дитину та перешкоджати належному спілкуванню дитини з батьком.

Судом першої інстанції встановлено, і підтверджено матеріалами справи, що між сторонами існує особистий конфлікт, що негативно впливає на дитину та не сприяє якнайкращому задоволенню її інтересів, які мають пріоритет над інтересами батьків, а існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною.

З метою забезпечення реалізації права позивача на участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_1 не перешкоджати позивачу ОСОБА_2 брати участь у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та положень національного законодавства принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні; поведінку батька дитини, його активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з сином. З метою дотримання розумного балансу щодо участі як матері, так і батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, для збереження зв`язків дитини із сім`єю, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд першої інстанції правильно визначив спосіб та порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_13 .

При цьому судом обґрунтовано взято до уваги вік дитини (9 років), її навчання у школі; ту обставину, що дитина має виконувати як шкільне, так і домашнє завдання; відвідує відповідні гуртки та секції, а також має дотримуватися розпорядку дня та відпочинку; наявність у позивача умов для належного перебування та ночівлі дитини у його житлі.

Також судом правильно враховано, що в судовому засіданні сторони досягли згоди щодо ночівлі дитини у помешканні позивача за бажанням дитини, а також те, що обоє з батьків мають рівні права проводити вихідні, святкові дні разом з дитиною, а також канікули. При цьому відповідачка не заперечувала проти того, щоб побачення батька з дитиною у святкові дні відбувалися через рік, так як вона теж бажає святкувати разом з дитиною.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Буряка Д.М. щодо відсутності предмету спору та доказів на його підтвердження, не заслуговують на увагу, оскільки факт неможливості самостійно визначити спосіб участі батька та матері у вихованні сина підтверджено матеріалами справи, досліджений та перевірений судом першої інстанції.

Судом першої інстанції надано правильну оцінку висновку виконавчого комітету Диканської селищної ради №241 від 14.08.2023, про що наведено в мотивувальній частині рішення суду.

Посилання сторони відповідача на вихід за межі позовних вимог за відсутності письмової заяви позивача про збільшення предмету позову є безпідставними, оскільки судом конкретизовано порядок проведення зустрічей з дитиною.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Буряк Дмитра Миколайовича, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду, не спростовують його правильних висновків щодо часткового задоволення позову.

Рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів апеляційного суду не встановлені.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргупредставника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Буряк Дмитра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук