Провадження №2/752/2303/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2024 до суду надійшла заява адвоката Кільбурта Д.М. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження обґрунтована тим, що ця справа, потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, а саме: встановлення розміру матеріального збитку; встановлення належного відповідача по справі; належного формування позиції з приводу формування судової практики.

Також цей вид провадження призначений для розгляду всіх справ, які у зв`язку зі складністю, кількістю учасників та особливостями предмета доказування не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження, саме дана справа і є такою.

08.02.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кільбурта Д.М. про розгляд справи в судовому засіданні з (повідомленням) викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.11.2023 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла на розгляд за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

16.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.02.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кільбурта Д.М. про розгляд справи в судовому засіданні з (повідомленням) викликом сторін та відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 ст. 277 ЦПК України встановлено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Аналізуючи клопотання представника відповідача про заперечення щодо розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд відзначає, що предметом спору у цій справі є вимога про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 157062,60 грн., що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому зазначена справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, як малозначна.

Крім того, клопотання не містить жодних доводів щодо обґрунтування необхідності розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

За таких обставин суд не вбачає підстав для переходу розгляду цієї справи від спрощеного провадження до загального позовного провадження.

Щодо клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з (повідомленням) викликом сторін суд відзначає наступне.

Частинами 5-6 ст. 279 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany" ("Аксен проти Німеччини"), заява N 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Varela Assalino v. Portugal" ("Варела Ассаліно проти Португалії"), заява N 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Аналогічний висновок, викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі №9901/491/19 (11-1189заі19).

Суд вважає, що клопотання представника позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не підлягає задоволенню, оскільки предметом позову є вимога про стягнення матеріальної шкоди в розмірі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За таких обставин суд вважає можливим проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без виклику сторін) за наявними у справі матеріалами, що має наслідком відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 19, 258-261, 277, 279, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити адвокату Кільбурту Д.М. у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з (повідомленням) викликом сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу складено 22.04.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова