РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.04.2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

У С Т А Н О В И В:

У січні 2024 позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.05.2011 розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає разом з позивачкою.

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.05.2011 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.04.2018 змінено розмір аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено розмір 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Позивачка зазначає, що даний розмір аліментів, який раніше був визначений судом, є фактично мінімальним, і відповідач ухиляється від їх сплати. Позивачка посилається на те, що дитина підросла, на її утримання необхідні більші кошти, а відповідач залишив її без належної батьківської уваги, ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні дитини, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. В той же час, сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, у зв`язку з чим позивачка вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

Посилаючись на вимоги ст.ст.180, 182, 192 СК України, просила суд збільшити розмір аліментів утримання дочки в більшому розмірі, а саме 3000грн. до досягнення дитиною повноліття.

До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, неодноразово належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, заслухавши учасників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого зазначено ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №339.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.05.2011 шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.04.2018 збільшено розмір аліментів, які стягуються згідно з рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.05.2011, з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , з 300 грн щомісячно на 1000 грн починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Однак стягнутий розмір аліментів є фактично мінімальним, дитина підросла, на її утримання необхідні більші кошти, а відповідач залишив її без належної батьківської уваги, ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні дитини, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік», визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2024 року 3196 грн.

Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

При цьому, треба взяти до уваги, що відповідно до норм Закону поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров`я людини і забезпечення їі життєдіяльності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво змінився з моменту прийняття судом рішення про зміну розміру аліментів, в бік його збільшення, а тому на тепер не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли витрати на її утримання, навчання, розвиток та підтримку здоров`я.

Відповідач повноцінно працездатна особа, відсутні відомості що має на обов`язковому утриманні інших осіб окрім неповнолітньої дочки, іншим чином крім аліментів не приймає участі у її житті, здоров`ям, вихованням чи навчанням не займається.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення аліментів в розмірі 3000 грн буде відповідати рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав у задоволенні позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України ст. ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.04.2018 року у справі №154/224/18(провадження 2/154/217/18) та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, на 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Володимир- Волинського міського суду Волинської області від 03.04.2018 року справа 154/224/18 (провадження 2/154/217/18), про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання неповнолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Володимир-Волинським міським судом Волинської області судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ