25.09.2024 Єдиний унікальний номер 2-6857/10
Провадження № 4-с/205/55/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна судова адміністрація України, головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерова Людмила Леонідівна, на бездіяльність державного виконавця у справі № 2-6857/10,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 сформувала в системі «Електронний суд» вищевказану скаргу, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Л.Л. щодо ненадіслання до банківських установ платіжної інструкції на списання коштів заборгованості у виконавчому провадженні №74415751 у строк, передбачений ч. 3 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерову Л.Л. закінчити виконавче провадження №74415751 у зв`язку з фактичним виконанням. В обґрунтування скарги зазначила, що 14 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду у справі №2-6857/10 стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 429,44 грн. на користь держави, на підставі якої Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 10 січня 2024 року видано виконавчий лист у справі. 14 березня 2024 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцеровою Л.Л. відкрито виконавче провадження №74415751. Державним виконавцем арештовано кошти на рахунках боржника у банківських установах у розмірі суми судового збору, витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Більш ніж шість місяців державним виконавцем платіжні інструкції на списання суми заборгованості до банків не направлені та кошти з рахунків не списані, а виконавче провадження станом на 18 вересня 2024 року не закінчено у зв`язку з фактичним виконанням.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року відкрито провадження з призначенням скарги до розгляду.

Від головного державного виконавця Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Л.Л. до суду надійшли заперечення на скаргу, в яких вона просила відмовити у повному обсязі у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в обґрунтування зазначивши, що 14 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій і виконавчого збору. В рамках виконавчого провадження №74415751 арешт на кошти на рахунках боржника не накладався, оскільки відповіді на запит державного виконавця до Державної фіскальної служби України від 14 березня 2024 року, 02 липня 2024 року, 19 вересня 2024 року, боржник за вказаним у запиті податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває, тому платіжну інструкцію на списання коштів з рахунків боржника, виставити було неможливо. 18 вересня 2024 року на електронну пошту надійшла заява ОСОБА_1 про сплату в самостійному порядку суми стягнутого судового збору в розмірі 429,44 грн., але боржником не сплачено витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір, тому закінчити виконавче провадження у заявку з фактичним виконанням неможливо.

Скаржник ОСОБА_1 сформувала в системі «Електронний суд» заяву в якій просила проводити розгляд скарги без її участі, скаргу підтримала в повному обсязі.

Представник Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без участі не надала, при цьому, направила до суду заперечення в яких просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник Державної судової адміністрації України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без участі не надав, а також не надав заперечень чи пояснень по суті скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на виконання постанови Верховного Суду від 14 грудня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 10 січня 2024 року виданий виконавчий лист № 2-6857/10.

З відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що виконавче провадження №74415751 щодо боржника ОСОБА_1 відкрито 14 березня 2024 року та перебуває на виконанні у Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Матеріалами справи підтверджено, що 14 березня 2024 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцеровою Л.Л. у виконавчому провадженні №74415751 винесено постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 269 грн. і виконавчий збір в розмірі 42,94 грн.

З наявних в матеріалах справи відповідей на запити державного виконавця до Державної фіскальної служби України №195836762 від 14 березня 2024 року, №212855597 від 02 липня 2024 року, №27580888 від 19 вересня 2024 року, судом встановлено, що боржник за вказаним у запиті податковим номером в органах ДФС не перебуває.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 7 частини 3 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 35-1 ПК України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.

Разом з тим, судом встановлено з матеріалів справи, що головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцеровою Л.Л. у виконавчому провадженні № 74415751 не накладались арешти на рахунки боржника ОСОБА_1 через відсутність відомостей щодо наявних рахунків боржника.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця в частині визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Л.Л. щодо ненадсилання до банківських установ платіжної інструкції на списання коштів заборгованості у виконавчому провадженні № 74415751 у строк, передбачений ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не накладались арешти на кошти боржника, отже і відсутній обов`язок щодо надсилання до банківських установ платіжних інструкцій на примусове списання коштів.

Крім того, судом встановлено, що 18 вересня 2024 року Приморським ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було отримано на електронну пошту заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження №74415751 у зв`язку з його фактичним виконанням, а також платіжною інструкцією №2852 від 17 вересня 2024 року про сплату 429,44 грн. за виконавчим листом №2-6857/10 від 10 січня 2024 року.

Однак, головний державний виконавець Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерова Л.Л. в наданих до суду запереченнях вказала на неможливість закінчення виконавчого провадження №74415751 у зв`язку з фактичним виконанням через те, що боржником не сплачено витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір.

Частиною 2 статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з ч. 1 с. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

В той же час, зі змісту ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Отже, доводи головного державного виконавця Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Л.Л. про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не відповідають положенням ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки матеріали справи місять докази добровільного виконання і перерахування коштів в розмірі зазначеному у виконавчому документі.

Положеннями ч. 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Л.Л. усунути порушення, а тому вимоги скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 18, 39, 40, 42 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 247, 257, 353, 447 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна судова адміністрація України, головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерова Людмила Леонідівна, на бездіяльність державного виконавця у справі № 2-6857/10 задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерову Л.Л. усунути порушення в частині невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 74415751 у зв`язку з фактичним виконанням.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.П. Терещенко

.