Справа № 646/3353/24
№ провадження 2/646/1906/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - Демченко І.М. за участю секретаря Кочитової Я.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину

В С Т А Н О В И В :

29.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що він є батьком неповнолітньої дитини їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку з березня 2024 року на утримання дитини не надає, просить суд стягнути аліменти на її користь аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення сином повноліття.

Ухвалою від 01 квітня 2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

15.04.2024 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , у якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково та згоден на сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини його доходів, посилаючись на те, що він у добровільному порядку до березня 2024 року сплачував аліменти на утримання сина, однак позивач жодного разу не надала йому підтверджень витрат на дитину, що викликає у нього сумнів щодо цільового використання коштів. Крім того, зазначає, що матеріальне становище позивача складає близько 70 000 грн на місяць, вона має власний будинок та користується спільно набутим у шлюбі автомобілем Skoda Fabia. Просить суд врахувати, що 16.06.2022 він вдруге одружився та в цьому шлюбі у нього у серпні 2022 року народилася донька; він повністю матеріально утримує родину, оскільки дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, він страждає на захворювання, про яке достеменно відомо позивачці, оскільки воно є невиліковним та виникло на початку їх спільного життя. Наразі, його дружині через нервові переживання встановлено діагноз «Розповсюджений бляшковий псоріаз», у зв`язку з чим вона вимушена була припинити грудне вигодовування дитини та наразі вони витрачають значні кошти на придбання сумішей. Крім того, у зв`язку з тимчасовою зміною місцезнаходження роботи, ним витрачаються значні кошти на оренду квартири. Він несе затрати на своє лікування, страхування життя та здоров`я дітей та дружини, освітні курси для підвищення кваліфікації. У зв`язку з форс-мажорними обставинами суттєве погіршення стану здоров`я членів його сім`ї, хірургічних втручань, реабілітації, він вимушений позичити кошти у знайомих та родичів у розмірі 102 038, 70 грн., які йому необхідно повернути у стислі строки. Посилаючись на те, що він є військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, просить на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити його від сплати судового збору.

15.04.2024 позивач надала до суду відповідь на відзив, у якій вказала на безпідставність доводів відповідача в частині нецільового використання аліментів, які добровільно сплачував відповідач, адже дитина забезпечена всім необхідним належним харчуванням, одягом відповідно до віку та сезону, іграшками, навчальним та розважальним приладдям, офісною технікою, необхідними засобами гігієни, навчальним та окремим спальним місцем, він відвідує розвиваючі гуртки, ігрові майданчики тощо. Відповідач жодного разу не звертався до відповідних державних органів зі скаргами на нецільове витрачання аліментів. Вважає, що посилання відповідача на незадовільний стан його здоров`я є безпідставним, оскільки станом на квітень 2024 року він є військовослужбовцем, не придатним для проходження військової служби не визнався, отже, на її думку, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Доводи відповідача про необхідність оренди житла також є необґрунтованими, оскільки всі військовослужбовці за контрактом орендують житло для проживання за рахунок держави. Обставини наявності запозичень вважає недоведеними належними доказами, оскільки жодних договорів позики відповідачем до суду надано не було.

Крім того, вважає неналежними та недопустимими доказами нижченаведені документи :

-копію розрахунку по годуванню дитини дитячою сухою молочною сумішшю «НІРР» залишається виключно розрахунком без підтвердження оплати відповідачем;

- копія рапорту на перерахування аліментів без резолюції керівника учбового закладу та відмітки фінансового органу;

-договір оренди квартири укладений з однією фізичною особою, а кошти перераховуються іншій фізичній особі;

- копії медичних документів (досліджень, офтальмологічного, стоматологічного лікування за 2022 - 2023 роки), а позивач на аліменти подав позов в кінці березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, а не за минулий час;

-копії виставлених медичних рахунків (медичний центр ТОВ «ДІАДЕНТ») дружині відповідача не мають навіть особистого підпису ОСОБА_5 про отримання послуг та копій фіскальних чеків (касових ордерів) про сплату грошових коштів;

-копії страхових платежів ОСОБА_6 жодним чином не стосуються позову до відповідача;

-копій платежів на рахунок якихось фізичних осіб підприємців без письмового визначення призначення платежу;

-копії чеків терміналу про списання грошових коштів з якоїсь карти (якихось карт) на рахунок ЕВА КРАСА також, на погляд позивача, не є належними доказами, наданими на розгляд суду відповідачем;

В частині звільнення відповідача від сплати судового збору зазначає, що підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору відсутні, оскільки позовні вимоги жодним чином не стосуються захисту прав відповідача, як учасника бойових дій.

Позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив про часткове визнання позову.

Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 22 лютого 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 29.09.2021 розірвано.

Сторони є батьками неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (позивачкою у справі) за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини зазначає, що цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182 Сімейного кодексу України зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів врахувати : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судовими розглядом справи встановлено, що малолітній ОСОБА_4 має вроджену ваду серця, у зв`язку з чим потребує періодичного контролю та обстеження у лікаря-кардіолога. Дитина проживає разом з матір`ю, позивачкою у справі, яка є військовослужбовцем, офіцером служби інформаційного забезпечення відділу міжнародних зв`язків, інформації та комунікації Національної академії Національної гвардії України .

Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу в Національній академії Національної гвардії України на посаді старшого викладача кафедри логістики підрозділів факультету логістики; після розірвання шлюбу з позивачкою, ІНФОРМАЦІЯ_4 одружився вдруге на ОСОБА_5 , від шлюбу з якою виховує доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після розірвання шлюбу, починаючи з вересня 2021 року, зі ОСОБА_2 на підставі його рапорту утримувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ; починаючи з грудня 2022 року також на підставі рапорту відповідача на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фінансовим відділом з грошового забезпечення ОСОБА_2 утримуються аліменти у розмірі 30 %, по 15 % на кожну дитину.

Суд приймає до уваги наявність певних захворювань як у позивачки, так і у відповідача, однак, враховуючи їх тяжкість та перебіг, що зазначений у медичних документах, оцінюючи у сукупності з іншими обставинами та приймаючи до уваги, що кожен з них є військовослужбовцем та непридатним до військової служби за станом здоров`я не визнавався, вважає, що ці обставини використані сторонами з метою маніпулювання у власних інтересах.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо витрат на добровільне страхування життя та здоров`я сина ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_9 та доньки ОСОБА_8 , оскільки укладення таких договорів є його власним волевиявленням, та не звільняє від обов`язку утримання дітей.

Посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я дружини, необхідність придбання ліків та додаткових витрат на медичні препарати, придбання сумішей для годування доньки ОСОБА_8 , судом розцінюється як недобросовісна поведінка, оскільки відповідач, будучи освіченою, дорослою людиною, укладаючи шлюб вдруге, мав проявити належну розумну обачливість у неминучих додаткових витратах на утримання новоствореної сім`ї, які наразі не можуть використовуватися проти інтересів дитини від першого шлюбу.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

На підставі викладеного, враховуючи, що стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, та приймаючи до уваги, що належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено незадовільного його майнового стану, а наявність дитини від іншого шлюбу та дружини, яка не працює, не є безумовною підставою для визначення аліментів у розмірі, меншому ніж 1/4 частина доходів відповідача.

Крім того, суд приймає до уваги, що донька ОСОБА_8 проживає разом з відповідачем, про що особисто ним зазначено у відзиві на позовну заяву, однак не зважаючи на це, починаючи з грудня 2022 року з грошового забезпечення ОСОБА_2 стягуються на підставі його рапорту аліменти, що свідчить про намагання відповідача збільшити права та інтереси однієї дитини за рахунок прав та інтересів іншої дитини, що, на думку суду, є неприпустимим.

Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності укладених договорів позики та оренди житла, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, тому суд вважає, що батькам необхідно сфокусуватися саме на захисті інтересів дитини, а не на власному конфлікті.

Враховуючи, що сторони не змогли самостійно вирішити спір щодо утримання дитини, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, у сукупності та взаємозв`язку, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, дійшов висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходу, адже саме такий розмір буде відповідати принципу «якнайкращих інтересів дитини», сприятиме повноцінному матеріальному забезпеченню, вихованню та розвитку, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини другої статті 182 Сімейного кодексу України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Частиною першою статті 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 29.03.2024, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору, як учасника бойових дій, відсутні, оскільки позовні вимоги стосуються його обов`язку, як батька, утримувати неповнолітню дитину та не пов`язані з порушенням прав відповідача як учасника бойових дій.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст. ст. 2, 23, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.03.2024, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.04.2024, у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Червонозаводського районного суду м.Харкова 19.04.2024 у період з 11 год 50 хв до закінчення робочого часу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток НА НГУ).

Головуючий : І.М.Демченко