ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/519/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 703/4819/23 Категорія: 304090000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_1 про стягнення 55119,32 грн боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 березня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» уклало з ОСОБА_1 договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Тарифами банку і Умовами та правилами надання банківських послуг складають між ним та банком кредитний договір.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 станом на 23 серпня 2023 року має заборгованість за кредитом в розмірі 44672 грн 46 коп. та 10446 грн 86 коп. заборгованість за відсотками.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови укладеного договору не виконує у зв`язку з чим у нього утворилася вказана заборгованість, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду та просить стягнути з нього вказану заборгованість.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 44672 грн 72 коп. заборгованості за кредитним договором та 2175 грн 30 коп. судового збору, а всього 46847 (сорок шість тисяч вісімсот сорок сім) грн. 76 (сімдесят шість) коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що реалізуючи право вимоги повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, банком заявлено до стягнення 44672 грн 46 коп. за кредитом. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. А тому, суд вважає доведеною заборгованість по тілу кредиту.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд вказав, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, а також Паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача, а відтак достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що підписавши заяву від 18.03.2021 про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідач добровільно погодився на визначені в них умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання, а саме: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту 50000,00 грн для карт «Універсальна» та 75000 грн для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом; процентна ставка 42,0 % для карт «Універсальна» та 40,8 %: для карт «Універсальна Gold»; тип процентної ставки фіксована тощо».

Відповідач користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти на погашення заборгованості.

Таким чином, відповідач з самого початку укладення договору та отримання картки письмово був ознайомлений з умовами кредитування, у тому числі, і з розміром фіксованої ставки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

При цьому, апеляційний суд враховує, що пункт 1 частини шостої статті 19 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р(II)/2023 від 22.11.2023. Пункт 1 частини шостої статті 19 утрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Відтак, станом на день розгляду справи п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є чинним.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 55119,32 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів доходить наступних висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 18 березня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 20).

Позичальник підписанням цієї анкети-заяви погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 18.03.2021, сторони погодили, зокрема, основні умови кредитування відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом не більше 50000,00 грн для карт Універсальна, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентну ставку для карт Універсальна на рівні 42% річних та розмір процентної ставки на прострочений кредит, відповідно до ст. 625 ЦПК України, у розмірі 60 % для карт Універсальна тощо (а.с. 10-19).

Відповідно до виданої АТ КБ «Приватбанк» довідки, ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору було видано кредитну карту «Універсальна» (а.с. 9).

Факт користування відповідачем кредитною карткою, відповідно, і кредитними коштами, підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 53).

Із довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що кредитний ліміт неодноразово змінювався. Так, 29.12.2021 кредитний ліміт було збільшено до 45000,00 грн, а 04.04.2023 розмір кредитного ліміту було зменшено до 0 грн (а.с. 8).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, станом на 23 серпня 2023 року відповідач має заборгованість у розмірі 55119 грн 32 коп., яка складається з: 44672 грн 46 коп. заборгованість за кредитом; 10446 грн 86 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відтак, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося відповідачем, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, не переглядає рішення суду в цій частині.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що 18.03.2021 ОСОБА_1 підписав з позивачем анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».

На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» також надано копію заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 18.03.2021, за змістом якої сторони погодили основні умови кредитування.

Крім того, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору б/н від 18.03.2021, згідно з яким заборгованость за простроченими відсотками станом на 23.08.2023 складала 10446,86 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, враховуючи відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Проте, з зазначеним висновком колегія суддів не погоджується.

Так, в анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 18.03.2021 процентна ставка, дійсно, не зазначена.

Надана банком роздруківка із сайту позивача, яка являє собою витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, вказаний витяг з Умов та Правил не містить підпису позичальника, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.03.2021, шляхом підписання заяви-анкети.

Однак, до матеріалів справи позивачем на підтвердження позовних вимог було додано заяву позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.03.2021, яка підписана сторонами та містить погоджені умови, зокрема, щодо розміру відсотків за користування кредитом з використанням картки Універсальна на рівні 42 % річних, а також щодо розміру процентної ставки на прострочений кредит, відповідно до ст. 625 ЦК України, у розмірі 60 % для карт Універсальна.

Враховуючи, що матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо факту підписання ним вказаної заяви, відкриття банківського рахунку, отримання банківської картки Універсальна та користування кредитним лімітом, - колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10446,86 грн.

Зазначена вище заборгованість по відсоткам підтверджується наданими позивачем випискою з особового рахунку та детальним розрахунком заборгованості, який складений у зручній табличній формі, арифметично правильний та не спростований відповідачем.

Відповідно до виписки з особового рахунку, ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом, що також свідчить про визнання відповідачем умов кредитного договору від 18.03.2021 та заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 18.03.2021, підписані відповідачем.

Таким чином, сторонами погоджено розмір процентної ставки за кредитним договором, а тому рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками не відповідає обставинам справи.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, які мають значення для правильного її вирішення, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 2684 грн судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 4026,00 грн судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в оскаржуваній частині, скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками в розмірі 10446,86 грн за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.03.2021.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2684,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова