ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року місто Київ

Справа № 363/443/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15236/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів Мазурик О. Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року (ухвалене у складі судді Олійник С. В., інформація про дату складання повного рішення відсутня)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

25 січня 2024 року через систему «Електронний суд» представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на їх користь суму заборгованості у розмірі 31 900 грн, судовий збір 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 09.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус України» (далі - ТОВ «Авентус України») та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус України» укладено договір № 4894346 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частин 6 та 8 статей 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М744238», відповідно до Правил надання коштів у позику, на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами договору споживчого кредиту сума кредиту складає 11 000 грн. Відповідно до п. 1.3. договору споживчого кредиту, строк кредиту 21 день з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за договором споживчого кредиту виконало та надало йому кредит в сумі 11000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу 29.05/23-Ф, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором відповідно до реєстру боржників, про що відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні договору споживчого кредиту, відповідного повідомлення. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту у розмірі 31 900 грн, яка складається з суми кредиту 11 000 грн, суми процентів за користування кредитом 20 900 грн, а всього 31 900 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 31 900 (тридцять одна тисяча дев`ятсот) грн, судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 25 липня 2024 року засобами поштового зв`язку направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що позивачем не надано первинних облікових документів на підтвердження суми заборгованості ОСОБА_2 .

Зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та не застосовано до спірних правовідносин ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не враховано постанови Верховного Суду, зокрема, від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц.

Суд фактично переклав процесуальний обов`язок доведення позивачем тих обставин, на які він посилається, на відповідача, застосувавши концепцію негативного доказу, що порушує принцип змагальності згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалу про відкриття апеляційного провадження, разом із апеляційною скаргою отримав 04 вересня 2024 року в електронний кабінет ЄСІТС, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином шляхом доставлення судової повістки-повідомлення в електронний кабінет ЄСІТС, про що містяться звіти про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (том 2, а. с. 26-27).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 09.10.2021 між ТОВ «Авентус України» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус України» укладено електронний договір №4894346 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М744238», відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус України», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.5 вказаного договору, сума кредиту складає 11000 грн, строк кредиту 21 день з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору, за користування кредитом діє відсоткова ставка в розмірі 1,90 % в день та знижена відсоткова ставка в розмірі 1,615 %. Згідно з п. 4.2 вказаного договору споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів. Відповідно до п. 4.3 вказаного договору діє автопролонгація договору у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, окрім пролонгації договору за ініціативою споживача. Згідно з п 9.1 вказаного договору сторони узгодили для комунікації телефонний, електронний (з використанням електронної адреси або особистого кабінету), поштовий засоби інформування споживача, на вибір кредитора (а. с. 19-44).

Згідно з паспортом споживчого кредиту встановлено, що сума кредиту складає 11000 грн, строк кредиту 21 день з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору, зі стандартною процентною ставкою 693,50 % (1,90% в день), зі зниженою процентною ставкою 589,48 % річних (1,615 % в день), який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 09.10.2021 (а. с. 46-50).

Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 05.06.2023 №2785 ТОВ «Авентус України» свої зобов`язання перед відповідачем за договором споживчого кредиту №4894346 виконало та надало йому кредит в сумі 11000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 09.10.2021 о 13 год. 09 хв. за транзакцією №, номер замовлення 23549673 (а. с. 51-54).

З повідомлень про авто пролонгацію від 04.03.2022 та 04.07.2022 вбачається, що договір споживчого кредиту авто пролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль відповідно до п. 4.3 вказаного договору, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, а також не укладанням угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору (а. с. 106-109).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного станом на 28.05.2023, 20.11.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4598 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 21 день до 11.12.2021 зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 24.12.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7 106 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 21 день до 14.01.2022 зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 20.01.2022 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5643 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 21 день до 11.02.2022 зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 11.02.2022 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4 598 грн. У зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 21 день до 04.03.2022 зі стандартною процентною ставкою 1,90 % в день (а. с. 63-93).

Відповідно до умов договору факторингу від 29.05.2023 №29.05/23-Ф, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, про що відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні договору споживчого кредиту, відповідного повідомлення (а. с. 94-102).

Згідно з п. 1.1. договору факторингу за цим договором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна».

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 ТОВ «Авентус Україна» передав, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв реєстр боржників на виконання п. 1.2 договору факторингу 29.05/23-Ф (а.с. 103).

Із витягу з реєстру боржників від 29.05.2023, що є додатком №1 до договору факторингу від 29.05.2023 №29.05/23-Ф, вбачається, що від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором споживчого кредиту №4894346 до ОСОБА_2 у сумі 31 900 грн, з яких 11 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 900 сума заборгованості за відсотками, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 328 (а. с. 104).

Із повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 29.05.2023 вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за договором споживчого кредиту №4894346 шляхом направлення на його електронну пошту , зазначену при укладенні договору споживчого кредиту, вказаного повідомлення (а. с. 105).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за договором споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Колегією суддів встановлено та не оспорюється сторонами в справі, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Авентус Україна» 09.10.2021 був укладений договір № 4894346 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 11 000 грн, строком на 21 день з можливістю пролонгації та за умови сплати процентів за користування коштами у розмірі 1,90 % в день.

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Колегією суддів встановлено та не оспорюється сторонами в справі, що між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 29.05.2023 був укладений договір факторингу № 29-05/2023-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги зокрема до ОСОБА_2 у розмірі 31 900 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, матеріали справи містять докази щодо часткового погашення заборгованості відповідачем, доказів щодо повного погашення заборгованості відповідачем не надано.

Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи представника відповідача, викладені в поясненнях, щодо не доведення позивачем факту виконання з боку первісного кредитора своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту, щодо не підтвердження доказами виконаних господарських операцій про видачу, списання та сплату кредитних коштів, оскільки матеріалами справи підтверджено факт зарахування кредитних коштів на платіжну картку належну відповідачу, який не заперечувався відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 31 900 грн, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 11 000 грн, суми заборгованості за процентами 20 900 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не було надано первинних облікових документів на підтвердження суми заборгованості ОСОБА_2 перед первісним кредитором, який відступив право вимоги позивачу. Зокрема, відповідачем вказується на неврахування судом вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а також висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц.

Колегія суддів надає оцінку вказаним доводам та відхиляє їх як необґрунтовані з огляду на таке.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зауважує, що дійсно, в матеріалах справи відсутні первинні облікові документи, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом із цим, заперечення відповідача щодо наявності боргу в заявленому до стягнення розмірі були висловлені лише в додаткових поясненнях та зводилися до ненадання позивачем первинних документів, внаслідок чого, на думку відповідача, неможливо встановити розмір нарахованих позивачем коштів, у т. ч. процентів, пені, штрафів, а також порядок здійснення останнім таких нарахувань; розмір сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості; порядок розподілу позивачем коштів, сплачених відповідачем на виконання договору (том 1, а. с. 186).

Колегією суддів встановлено, що ТОВ ФК «Контрактовий дім» 05 червня 2024 року відповідно до договору із первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» 09 жовтня 2021 року о 13 год. 09 хв. виконало транзакцію № на суму 11 000 грн, шляхом перерахування вказаної суми на картку № НОМЕР_1 (том 1, а. с. 51).

Належність вказаної картки відповідачу та/або факт отримання кредитних коштів 09 жовтня 2021 року, останнім не заперечується та фактично визнається з огляду на положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та ненадання суду доказів оспорювання кредитного договору відповідно до ст. 1051 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Колегія суддів також встановила, що із розрахунку заборгованості вбачається відображення тих відомостей, про необхідність врахування яких, наполягав відповідач.

Зокрема, у розрахунку відображено розмір сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості та порядок розподілу позивачем таких коштів, а саме: 29.10.2021 відповідачем сплачено 3 730,65 грн, 20.11.2021 - 4 598 грн, 24.12.2021 - 7 106 грн, 20.01.2022 - 5 643 грн, 11.02.2022 - 4 598 грн (том 1, а. с. 63-92). Указані суми враховані позивачем в оплату процентів відповідно до черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, передбаченої в ст. 534 ЦК України.

Щодо неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц колегія суддів звертає увагу на таке.

У вказаних справах Верховний Суд дійшов висновків про те, що виписка з рахунку особи, яка відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність виписки за картковим рахунком відповідача або іншого первинного облікового документу не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальна позиція відповідача, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, свідчать про те, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором має місце, у зв`язку із чим позов правомірно задоволений.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська