РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1527/23

Провадження №2/568/32/24

25 березня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Бірук Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №883495101.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції.

Зазначає, що відповідно до реєстру боржників №137 від 08.06.2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №883495101.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 2.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 88 685,84 грн., з яких: 21 998,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 66 687, 04 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК«ЄАПБ» за кредитним договором №883495101. від 11.02.2021 в розмірі 88 685,84 грн

Зазначає також про те, що 11.02.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05963-02/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору.

Вказує, що 30.11.2021 рок між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №31112021 1 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм»» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Посилається на те, що відповідно до Реєстру боржників від 30.11.2021 року до Договору факторингу №31112021 1 від 30.11.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20000 гривень, з яких: 5000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 гривень сума заборгованості за відсотками .

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 05963-02/2021, від 11.02.2021 в розмірі 20000 грн.

З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитними договорами не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ ФК «ЄАПБ», просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 88 685грн. 84 коп. за кредитним договором № 883495101; 20000 грн. за кредитним договором №05963-02/2021 та понесені судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бірук Т.Б. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а в частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом позов визнали лише у межах строку договорів.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №883495101 (а.с.8-10).

Згідно паспорту споживчого кредиту до Договору №883495101 від 11.02.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало кредит ОСОБА_1 на споживчі цілі, строк кредитування 25 днів тобто до 08.03.2021 року, сума кредиту 17650 грн. 00 коп. (а.с.7).

Додатковою угодою до Договору №883495101 від 18.02.2021 року, сторони домовились збільшити суму кредиту на 1000 грн. з 18.02.1021 року, на строк дії договору №883495101 та викласти графік розрахунків у новій редакції. (а.с. 11).

Додатковою угодою до Договору №883495101 від 19.02.2021 року, сторони домовились збільшити суму кредиту на 3350 грн. з 19.02.2021 року на строк дії договору №883495101 та викласти графік розрахунків у новій редакції (а.с.12).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції (а.с. 13-15).

Відповідно до реєстру боржників №137 від 08.06.2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №883495101.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022 у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с.16-17).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 20.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 88 685,84 грн., з яких: 21 998,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;66 687,04 грн. - сума заборгованості за відсотками (.с.18).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №883495101 від 11.02.2021року відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК«ЄАПБ» в розмірі 88 685,84 грн.( а.с.19).

11.02.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 05963-02/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно даного договору, сума, яка була надану відповідачу становить 5000 грн., строком на 25 днів, тобто до 07.03.2021 року (а.с.24-26).

Згідно заявки від 08.04.2021 року на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та додаткової угоди №2 до договору № 05963-02/2021 від 11.02.2021 року, сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 календарних днів (включаючи 32 днів прострочення), тобто до 08.05.2021 року. (а.с. 27)

30.11.2021 рок між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021-1 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм»» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.28-30).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 30.11.2021 року до Договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20000 гривень, з яких: 5000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000 гривень сума заборгованості за відсотками (а.с.31).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 05963-02/2021від 30.11.2021 відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЄАПБ» в розмірі 20000 грн. (а.с.32).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 883495101 від 11.02.2021 та кредитним договором №05963-02/2021 від 11.02.2021.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики та кредитним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договорів.

Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором № 883495101 від 11.02.2021 та кредитним договором №05963-02/2021 від 11.02.2021 відповідач порушує зобов`язання за вищевказаними договорами.

Судом враховано, що позовні вимоги визнаються відповідачем частково, зокрема в частині стягнення тіла кредиту. В частині ж стягнення процентів відповідач погоджується на стягнення процентів лише в межах строку кредитування.

Перевіряючи доводи відповідача щодо нарахованих відсотків, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За умовами договору позики та кредитного договору сторони встановили строк кредитування, зокрема: за кредитним договором № 883495101 від 11.02.2021 25 днів (до 08.03.2021 року, та кредитним договором №05963-02/2021 від 11.02.2021, строк якого було продовжено згідно до додаткової угоди № 26 від 08.04.2021 року, становить з 11.02.2021 по 08.05.2021 р.

Таким чином, з врахуванням вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та вищевикладеної правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду, суд приходить до висновку, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому сума заборгованості відповідача за договором позики та кредитним договором мала б становити:

- за кредитним договором № 883495101 від 11.02.2021 30775, 40 грн, з яких: 22 000,00 грн - тіло кредиту, 8 775, 40 грн відсотки відповідно до графіку розрахунків.

-за кредитним договором №05963-02/2021 від 11.02.2021- 8750, 00 грн., з яких: 5000 грн - тіло кредиту, 3750, 00 грн - відсотки відповідно до графіку розрахунків.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що визначена представником позивача за договором позики сума заборгованості по нарахованих відсотках виходить за межі строку кредитування, а тому підлягає частковому задоволенню, зокрема в межах строку кредитування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за договором позики та кредитним договором не сплатив, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості:

- за кредитним договором № 883495101 від 11.02.2021 30775, 40 грн, з яких: 22 000,00 грн - тіло кредиту, 8 775, 40 грн відсотки відповідно до графіку розрахунків на день закінчення строку кредитування;

-за кредитним договором №05963-02/2021 від 11.02.2021- 8750, 00 грн., з яких: 5000 грн - тіло кредиту, 3750, 00 грн - відсотки відповідно до графіку розрахунків на день закінчення строку кредитування.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 976, 08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", ст.207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046-1050, 1054, 1055,1056-1, 1077 ЦК України,ст.4,12,13,19,76-81,141,223,247, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості:

1) за кредитним договором №883495101 від 11.02.2021р. в розмірі 30 775,40 грн. (тридцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень сорок копійок), з яких:

-22 000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу;

-8 775,40 грн. сума заборгованості по відсоткам.

2) за кредитним договором №05963-02/2021 від 11.02.2021р. в розмірі 8 750,00 грн. (вісім тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), з яких:

-5 000,00 грн. сума заборгованості по основному боргу;

-3 750,00 грн. сума заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір у розмірі 976,08 грн. (дев`ятсот сімдесят шість гривень вісім копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.04.2024р.

Суддя О.М. Делалова