ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , в якому просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 05 квітня 2019 року, яка складається з: тіла позики - 2 565 000,00 грн.; 23 % річних 995 641,64 грн.; інфляційних витрат - 763 479,33 грн.; пені 7 900 200,00 грн.; штрафу у розмірі 25% - 641 250,00 грн., звернути стягнення а предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 квітня 2019 року, на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 05 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 2 565 000,00 грн., які зобов`язався повернути строком до 06 січня 2022 року. Того ж дня з метою забезпечення виконання умов договору позики між сторонами зобов`язання укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку були передані: - житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 142,0 кв.м., житловою площею 87,7 кв.м., який складається з: Г - будинок, Д - літня кухня; Є сарай; Ж гараж; Л сарай; М убиральня; І замощення; 9-11 огорожа, на земельній ділянці площею 0,2143 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка НОМЕР_1 , площею 0,2143 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :03:007:0222. Однак, ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання з повернення позики у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.09.2023 року виникла заборгованість у розмірі 12 865 570,97 гривень, з яких: - 2 565 000,00 грн. заборгованість за тілом позики; - 995 641,64 грн. 23 % річних за період з 06.01.2022 року по 13.09.2023 року; - 763 479,33 грн. інфляційні витрати за період з 06.01.2022 року по 13.09.2023 року; - 7 900 200,00 грн. пеня; - 641 250,00 грн. штраф у розмірі 25% від простроченої суми. Посилаючись на наведене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах (а.с.2-8).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволені частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 142 кв.м., житловою площею 87,7 кв.м., який складається з: Г-будинок, Д - літня кухня, Є - сарай, Ж - гараж, Л - сарай, М - убиральня, І - замощення, 9-11 - огорожа, на земельній ділянці площею 0,2143 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку 117, площею 0,2143 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер :03:007:0222, що належать на праві власності ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики від 05 квітня 2019 року, яка складається з тіла позики у розмірі 2 565 000 гривень, штрафу у розмірі 641 250 гривень, а всього 3 206 250 гривень (три мільйони двісті шість тисяч двісті п`ятдесят гривень), шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат ( а.с.70-73).

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року вирішено витання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу (а.с.92-93)

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог в повному обсязі (а.с. 95-100).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що 05 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2 565 000,00 гривень, які останній зобов`язався повернути строком до 06 січня 2022 року.

Пп. а п. 2 договору передбачено, що позика є безпроцентною.

При неповерненні суми позики вчасно до 06.01.2022 року, позичальник зобов`язаний повернути позичальнику суму позики з урахуванням індексу інфляції, а також сплатити двадцять три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення (п. 5 договору).

Відповідно до п. 5, в разі прострочення повернення суми позики позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 0,5 % від простроченої суми зобов`язання та в разі прострочення більше ніж на 10 календарних днів штраф у розмірі 25% від прострочено суми.

В забезпечення виконання зобов`язань укладених у простій письмовій формі за договором позики, укладеним 05.04.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , між ОСОБА_4 , що діяла від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , укладено договір іпотеки, відповідно до положень якого в іпотеку були передані:

- житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 142,0 кв.м., житловою площею 87,7 кв.м., який складається з: Г - будинок, Д - літня кухня; Є сарай; Ж гараж; Л сарай; М убиральня; І замощення; 9-11 огорожа, на земельній ділянці площею 0,2143 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка НОМЕР_1 , площею 0,2143 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :03:007:0222.

За домовленістю сторін об`єкти нерухомості оцінені у 343 000,00 гривень (а.с. 16-17).

Вказані у договорі житловий будинок та земельна ділянка ОСОБА_2 належать на підставі: державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ДП Нв 010121 від 16.07.1998 року (а.с. 18-19); договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер 223-НД/223-Н, виданого Придніпровською товарною біржею 12.05.1998 року (а.с. 20-22).

У визначені договором строки ОСОБА_3 свої зобов`язання з повернення позики не виконав, внаслідок чого, за розрахунком позивача, станом на 13.09.2023 року виникла заборгованість у розмірі 12 865 570,97 гривень, з яких:

- 2 565 000,00 грн. заборгованість за тілом позики;

- 995 641,64 грн. 23 % річних за період з 06.01.2022 року по 13.09.2023 року;

- 763 479,33 грн. інфляційні витрати за період з 06.01.2022 року по 13.09.2023 року;

- 7 900 200,00 грн. пеня;

- 641 250,00 грн. штраф у розмірі 25% від простроченої суми (а.с. 26-27).

Позивачем проводилися заходи досудового врегулювання спору, так 14.09.2023 року позикодавцем на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була направлена досудова вимога щодо повернення суми заборгованості (а.с. 28-31, 32-33).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що такі вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах законодавства.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека, як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання, є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса)) або самозахист (договір про задоволення вимог іпотекодержателя).

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц вказала, що способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку), (застосована редакція закону, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час ухвалення цього рішення передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

Для застосування такого способу захисту своїх прав як звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач обґрунтовує своє звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки тим, що боржник не виконав зобов`язання за договором позики належним чином, оскільки допустив утворення заборгованості.

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», тобто в порядку задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Отже, позивач як іпотекодержатель на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Заборгованість за договором позики на час розгляду справи судом не погашена; відповідачем та третьою особою не спростовано ні факту отримання коштів у позику, ні наявності заборгованості за даним договором.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна на суму заборгованості за договором позики в розмірі 3 206 250,00 гривень, яка складається з: 2 565 000,00 грн. сума позики; 641 250,00 гривень штрафу, а саме на житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 , є правильним.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачем не було дотримано вимог ЗУ "Про іпотеку" та договору іпотеки, щодо порядку повідомлення про порушення зобов`язань за договором позики та договором іпотеки, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем проводилися заходи досудового врегулювання спору, так 14.09.2023 року позикодавцем на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була направлена досудова вимога щодо повернення суми заборгованості, однак в свою чергу ні відповідач, ні третя особа за час розгляду справи в суді 1 інстанції не здійснили ні яких дій щодо погашення наявної заборгованості, або її спростування.

На посилання апелянта на те, що судом 1 інстанції безпідставно не задоволено клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження по справу у зв`язку з його перебуванням на службі в ЗУС, колегія суддів зазначає, що по справі, яка переглядається ОСОБА_3 , є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, тому з урахуванням положень ст. 251 ЦПК України, обов`язок суду щодо зупинення провадження по справі - відсутній.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскарженій частині відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду в оскарженій частині - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині - без змін, то розподіл судових витрат, відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України, не проводиться

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: