Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3698/23 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 8 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №279/3698/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкт, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шульги О.М. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкт.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.09.2023 року ухвалено виділити ОСОБА_1 в натурі 1/5 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить останній на праві власності, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, (виданого 14.09.2021 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С., зареєстрованого в реєстрі за №4301) та складається з приміщень: 2-1 коридору площею 4,1 кв.м., 2-2 кладової площею 3,2 кв.м., 2-3 кухні площею 10,4 кв.м., 2-4 кімнати площею 6 кв.м., 2-5 кімнати площею 16, 8 кв.м., 2-6 кімнати площею 10, 4 кв.м., 2-7 веранди площею 5,7 кв.м., ганку "а7", що становлять окремий об`єкт, та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1

24 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою у якій просила ухвалити додаткове рішення, яким виділити їй у власність, саме окремий об`єкт квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та ухвалити рішення, яким доповнити рішення суду першої інстанції від 05.09.2023, зазначивши про виділення ОСОБА_1 у власність саме окремий об`єкт з назвою квартира, без зазначення її номеру в будинку АДРЕСА_1 .

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила 1) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; 2) виділити у власність та визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення: 2-1 коридору площею 4,1 кв.м., 2-2 кладової площею 3,2 кв.м., 2-3 кухні площею 10,4 кв.м., 2-4 кімнати площею 6 кв.м., 2-5 кімнати площею 16, 8 кв.м., 2-6 кімнати площею 10,4 кв.м., 2-7 веранди площею 5,7 кв.м., ганку "а7", в окремо ізольованій квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

14 вересня 2021 року приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Івчук С.С. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Спадщина складається з 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відтак об`єктом поділу між сторонами був житловий будинок АДРЕСА_1 , 1/5 частка якого належить ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів того, що вказаний спірний будинок складається з квартири АДРЕСА_3 .

З метою можливості провести в подальшому реєстрацію виділеного об`єкта нерухомості, у судовому рішенні при зазначені конкретних приміщень, які виділяються відповідно до належної особі частки, зазначається, що ці приміщення є окремим ізольованим об`єктом.

В резолютивній частині судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що приміщення, які виділені ОСОБА_1 становлять окремий об`єкт.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що для присвоєння поштової адреси новоутвореному об`єкту нерухомого майна ( квартира АДРЕСА_4 ) власнику ОСОБА_1 необхідно звернутись до органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням цього майна із заявою про присвоєння об`єкту нерухомості, який виник в результаті виділу, поштової адреси.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді