Справа №753/6858/22
Провадження №4-с/752/112/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

приватного виконавця Байрамова Т.Ф.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович про визнання протиправними дій, скасування постанов, визнання недійсним звіту про оцінку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою про визнання протиправними дій, скасування постанов, визнання недійсним звіту про оцінку, заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович, стягувач ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог зазначила, що 08.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого документа Голосіївського районного суду міста Києва №753/6858/22.

23.04.2024 приватним виконавцем Байрамовим Т.Р. винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

07.05.2024 приватним виконавцем Байрамовим Т.Р. винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

07.05.2024 ТОВ «Оцінка преміум стандарт» зроблений звіт про оцінку нерухомого майна.

10.05.2023 вищезазначене майно було передано ДП «Сетам» для проведення електронних торгів з продажу майна боржника та 04.06.2024 було реалізоване.

18.06.2024 від стягувача надійшла заява про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Про реалізацію майна, проведення оцінки майна боржника їй стало відомо лише 19.06.2024, шляхом отримання у застосунку «Дія» повідомлення про закриття провадження та знаття арештів.

Дії приватного виконавця є протиправними, оцінка майна проведена з численними порушеннями законодавства, а проведені торги є незаконними, оскільки приватним виконавцем не було направлено їй, як боржнику, ні постанову про залучення експерта або спеціаліста, ні постанову про опис та арешт майна від 23.04.2024, ні звіт про оцінку майна, акт огляду будинку складений без участі боржника, понятих.

У постанові про опис та арешт майна боржника не відображено опис внутрішніх приміщень житлового приміщення з зазначенням їх стану, ремонту, облицювання та оздоблення, технічних покращень приміщення, які є невід`ємними частинами та утворюють цілісність приміщення та не можуть бути відокремлені від нього без шкоди його цільового використання, не відображено майна, котре там знаходиться.

Вона перебуває у зареєстрованому шлюбі та набута нею 1/2 частка житлового будинку є спільним майном подружжя.

Інша 1/2 частка будинку перебуває у власності не у члена її родини, а у сторонньої особи, однак приватний виконавець не надіслав іншому співвласнику повідомлення про можливість придбання 1/2 частки, яка належить боржнику.

Просила:

поновити ОСОБА_1 строк на подачу скарги;

визнати протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. щодо винесення постанови про опис та арешт майна від 23.04.2024, постанови від 07.05.2024 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні;

скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. про опис та арешт майна боржника від 23.04.2024, постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07.05.2024;

визнати недійсним Звіт про оцінку нерухомого майна - 1/2 частини житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 07.05.2024, складений ТОВ «Оцінка преміум стандарт».

11.07.2024 судом постановлено ухвалу про залишення без руху скарги ОСОБА_1 .

29.07.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду скарги ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович про визнання протиправними дій, скасування постанов, визнання недійсним звіту про оцінку.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Т.Р. заперечував проти задоволення скарги.

Представник стягувача ОСОБА_3 в судовому засіданні 05.09.2024 проти задоволення скарги заперечував, в подальшому до суду не з`явився.

Інші учасники справи до суду не з`явились, проте відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.11.2019 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , актовий запис №3340.

08.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №753/6858/22 від 06.02.2024, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 743611 грн., суми неустойки у розмірі 743611 грн.

23.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. у виконавчому провадженні НОМЕР_1 винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано нерухоме майно та накладено арешт на 1/2 частини житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., а саме жила кімната 1 площею 13, 30 кв.м., жила кімната 2 площею 14,50 кв.м., жила кімната 3 площею 11,30 кв.м., веранда 10,20 кв.м., кладова 4,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Стягувач, боржник та заставодержатель - відсутні. Виконавчі дії проведені у присутності понятих, яким роз`ясненні їх права та обов`язки.

23.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. складено Акт про те що, виходом за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення опису та арешту майна боржника та з метою перевірки цілісного майна, що підлягає опису, а саме 1/2 частини будинку загальною площею 69,40 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. встановлено, що будинок, який підлягає опису та подальшій реалізації не ушкоджений. Відповідний рядок з зазначенням понятих - не заповнений.

07.05.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. у виконавчому провадженні НОМЕР_1 винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

07.05.2024 ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» зроблений звіт про оцінку нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки (без ПДВ) - станом на 07.05.2024 становила 939 429 грн.

У звіті зазначено, що замовник оцінки (в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1) сам не мав можливості потрапити до об`єкта оцінки та, в свою чергу, не мав можливості представити доступ до об`єкту оцінки оцінювачу. Оцінювач не проводив натурного обстеження об`єкта оцінки, в рамках виконання справжньої роботи з огляду про відсутність натурного обстеження житлового будинку (оцінювач мав можливість обстежити тільки місце розташування об`єкта оцінки). При оцінці вказаного нерухомого майна використано порівняльний методичний підхід.

10.05.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. направлено на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копію висновку про вартість 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесена постанова про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна боржника.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Здійснюючи судовий контроль за виконанням судових рішень суд захищає права як стягувача так і боржника у виконавчому провадженні, якщо дією, рішенням чи бездіяльністю державного/приватного виконавця, порушуються їх права.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч. 7. ст. 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих.

Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Згідно із пунктом 18 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт.

Самостійне визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. А у випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 зазначеного вище Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного/приватного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний/приватний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснював відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18), та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19).

Згідно з ч. 1 ст. 58Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною першою ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч. 1,6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади з проведення оцінки майна/майнових прав.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду-відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 766/7365/17 (провадження № 61-36614св18), від 16 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15 (провадження № 61-41382св18), від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10 (провадження № 61-19310св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

Верховний Суд у постанові №442/6491/17 (провадження № 61-14766св20) від 03 лютого 2021 року зазначив, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, тоді як за приписами статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Досліджуючи обставину щодо належного повідомлення боржника ОСОБА_1 про опис та арешт майна, надання сторонами виконавчого провадження або заставодержателю можливість у 10-денний строк дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та письмово повідомити про це виконавця, а також про забезпечення доступу до її майна для опису майна та визначення суб`єктом оціночної діяльності його вартості, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 ні про опис та арешт майна, ні про запланований приватним виконавцем 23.04.2024 огляд нерухомого майна боржника.

Суд зазначає, що приватним виконавцем Байрамовим Т.Р. не представлено суду належних (достовірних та достатніх) доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 , а також доказів обізнаності боржника ОСОБА_1 про дату та час проведення огляду майна останньої для визначення вартості описаного будинку, для його майбутньої реалізації в межах виконавчого провадження.

Згідно акту від 23.04.2024 приватним виконавцем Байрамовим Т.Р. встановлено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення опису та арешту майна боржника та з метою перевірки цілісного майна, що підлягає опису, а саме 1/2 частини будинку загальною площею 69,40 кв.м., житловою площе. 39,1 кв.м. встановлено, що будинок, який підлягає опису та подальшій реалізації, не ушкоджений.

Відповідно до звіту ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» від 07.05.2024 замовник оцінки (в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1) сам не мав можливості потрапити до об`єкта оцінки та в свою чергу не мав можливості представити доступ до об`єкту оцінки оцінювачу. Оцінювач не проводив натурного обстеження об`єкта оцінки, в рамках виконання справжньої роботи з огляду про відсутність натурного обстеження житлового будинку (оцінювач мав можливість обстежити тільки місце розташування об`єкта оцінки).

Поряд з цим наведений Акт не відображає інформації, чи мали місце будь-які дії зі сторони ОСОБА_1 в чиненні перешкод для проведення такого огляду, чи була ОСОБА_1 на момент проведення огляду вдома.

Отже, ні приватний виконавець, ні ТОВ «Оцінка Преміум Стандарт» особисто не проводили натурного обстеження об`єкта оцінки, що, на переконання суду, істотно вплинуло на визначення вартості об`єкта оцінки нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , що є недопустимим та призвело до формування оскаржуваного Звіту на засадах припущень, без врахування всіх можливих якісних поліпшень об`єкта оцінки, що істотно впливає на визначення його вартості в межах виконавчого провадження

У постанові від 12 червня 2019 року в справі №308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Частиною 5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження оцінки майна до суду в 10-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця про таку оцінку.

Приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії приватного виконавця.

Щодо постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.04.2024 суд зазначає, що у вищезазначеній постанові зазначено, що виконавчі дії проведені у присутності понятих, яким роз`ясненні їх права та обов`язки.

Натомість, у акті про вихід приватного виконавиця Байрамова Т.Р. за адресою АДРЕСА_1 відповідний рядок з зазначенням понятих не заповнений, що дає суду підстави для висновку, що при складанні вищезазначеного акту поняті були відсутні.

Отже, опис майна боржника було здійснено без присутності понятих, без особистого натурного обстеження об`єкта оцінки, за наявними в матеріалах виконавчого провадження Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим така виконавча дія вчинена з порушенням, так як майбутнє оцінювання даного об`єкту не могло відповідати дійсності через відсутність належного огляду приміщення.

Щодо вимоги заявника поновити строк звернення до суду зі скаргою суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі №920/149/18 надано роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі №753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

За змістом ст.81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» ч. 1 ст.449 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі №143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року в справі №501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року в справі №2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі №466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. За своєю суттю ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Байрамова Т.Р. посилалася на те, що вона дізналася інформацію про стан виконавчого провадження та ідентифікатора доступу лише 19.06.2024, жодного повідомлення про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2024, опису та арешті майна боржника від 23.04.2024, результатів проведеної оцінки майна від 07.05.2024 не отримувала, копію звіту про оцінку майна не отримувала.

До суду із скаргою ОСОБА_1 звернулася 27.06.2024.

Враховуючи доводи, викладені заявника у скарзі про поновлення строку для звернення зі скаргою, з метою недопущення порушення процесуальних прав заявника, гарантованих ч.1 ст. 4 ЦПК України, суд вважає можливим поновити заявнику встановлений процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою, визнавши причини його пропуску поважними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги скарги обґрунтованими, що має наслідком її задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою, визнавши причини його пропуску поважними.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. щодо винесення постанови про опис та арешт майна від 23.04.2024, постанови від 07.05.2024 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. про опис та арешт майна боржника від 23.04.2024.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07.05.2024.

Визнати недійсним Звіт про оцінку нерухомого майна - 1/2 частини житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 від 07.05.2024, складений ТОВ «Оцінка преміум стандарт».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 27.09.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова