ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7400/24 Справа № 235/2042/24 Суддя у 1-й інстанції - Назаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,Остапенко В.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Назаренко Г.В. у місті Покровську Донецької області та повне судове рішення складено 24 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (надалі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві та професійними захворюваннями.

Позовна заява мотивована тим, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 27.09.2004 по 28.06.2022, звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я за п.2 ст.40 КЗпП України.

14.09.2018 під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав забійну рану верхньої повіки, тупу травму, контузію, гіфему, мідріаз лівого ока; контузію правого ока; гематому повік обох очей; садно перенісся.

Згідно з Актом про нещасний випадок № 66 основними причинами нещасного випадку є організаційні причини: невиконання вимог Інструкції з охорони праці, супутня причина: відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт на дільниці № 3 з боку ІТП дільниці № 3 14.09.2018 у 1 зміну.

Після травми 14.09.2018 позивач неодноразово лікувався, у подальшому був прооперований з приводу відшарування сітківки лівого ока в Інституті очних хвороб та тканинної терапії м. Одеса. Відчуває зниження зору у лівому оці.

Висновком МСЕК від 09.01.2019 йому встановлено 10% стійкої втрати професійної працездатності первинно, а повторними висновками МСЕК від 06.02.2020 та 15.04.2021 20% стійкої втрати професійної працездатності у зв`язку з даним нещасним випадком.

Крім того, під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання хронічну радікулопатію L5 S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами (M54.1); пневмоконіоз (A, r/r, 2/3), ускладнений ХОЗЛ ІІ ст., фаза загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.), (J60); супутній діагноз цервікалгія, сечосольовий діатез, викривлення носової перетинки.

Вказаний діагноз встановлено клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України».

Згідно з п. 17 Акту розслідування, хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії.

Внаслідок професійних хвороб у позивача з`явився постійний біль у поперековому відділі хребта, що підсилюється при незначному фізичному навантаженні, оніміння та судоми в ногах, біль в шийному відділі хребта, захворювання легень викликає задишку при незначному фізичному навантаженні; свистяче дихання, відчуття нестачі повітря, скутості в грудній клітині, періодичний кашель, обмеження фізичної активності, швидку втомлюваність, серцебиття.

Наслідки професійних захворювань погіршили загальний стан його здоров`я. Позивач вимушений часто проходити курс лікування. Змушений обмежувати себе в рухах, різки рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на самопочуття.

Згідно з довідкою МСЕК від 09.01.2019 позивачу первинно встановлено 10 % втрати працездатності з 09.01.2019 по 01.02.2020, за наслідками травми на виробництві від 14.09.2018, із датою переогляду 01.02.2020.

Згідно з довідкою МСЕК від 06.02.2020 позивачу повторно встановлено 20% втрати працездатності з 01.02.2020 по 01.03.2021, за наслідками виробничої травми від 14.09.2018, з датою переогляду 06.02.2021.

Згідно з довідкою МСЕК від 15.04.2021 позивачу повторно встановлено 20% втрати працездатності з 01.03.2021 по 01.05.2023, за наслідками виробничої травми 14.09.2018 р.

Згідно з довідкою МСЕК від 15.12.2022 позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності за професійними захворюваннями безстроково, а також 65% втрати професійної працездатності за сукупністю, з яких 35% - хронічна радікулопатія, 15% - пневмоконіоз, 20% - за травмою 14.09.2018 повторно.

Внаслідок травми та професійних захворювань позивачу була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50 000 грн у зв`язку з отриманою травмою та у 200 000 грн у зв`язку з професійними захворюваннями, яку просив стягнути з відповідача на свою користь (а.с.1-3).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2024 рокупозовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві та професійними захворюваннями, 90 000,00 гривень без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» в дохід держави судовий збір в розмірі 720 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з ПрАТ «ШУ «Покровське» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 65 000,00 грн. із утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

На думку відповідача висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі фактам. Суд першої інстанції не врахував правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року по справі № 686/22769/22 провадження №61-6621св23, відповідно до якої право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності вперше. Відповідно до матеріалів справи, Міжрайонною офтальмолого-кардіологічною МСЕК м.Краматорська 03.01.2019 при первинному огляді було встановлено 10% втрати професійної працездатності із наступним переосвідуванням 01.02.2020. Групи інвалідності при даному огляді не встановлено. Позивач протягом майже 4-х років після травми працював в шахті, щорічно проходив обов`язкові медичні огляди та визнавався придатним до роботи у важких та небезпечним умовах.

Докази, які містяться у матеріалах справи свідчать про те, що позивач приховував від відповідача дійсний стан свого здоров`я, з метою набуття необхідного стажу для виходу на пенсію за віком на пільгових умовах.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд врахував ту обставину, що груба необережність самого позивача сприяла нещасному випадку на виробництві, проте, призначена сума компенсації є значно завищеною.

Позивач має тривалий стаж роботи в шахті, пройшов попередній інструктаж з правил техніки безпеки перед зміною та був забезпечений засобами індивідуального захисту. Отже, мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки при демонтажу обладнання, що знаходиться під високим тиском. Позивач усвідомлював, що порушення технології демонтажу фільтра може привести до його травмування та є небезпечним та протиправним. Проте, внаслідок власного легковажного нехтування вищевказаними заходами безпеки був травмований.

Також, суд першої інстанції, в порушення принципу диспозитивності, необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог. У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача лише суму відшкодування моральної шкоди, що спричинена втратою працездатності внаслідок виробничої травми та професійних захворювань. За вирішенням питання оподаткування суми даного доходу позивач не звертався.

Суд першої інстанції зобов`язав відповідача здійснити виплату доходу позивачу без утримання податків, в той час, коли законодавством передбачена виплата доходу лише з утриманням податків і за рахунок особи, що його отримує. Податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню та виплаті при добровільному виконанні відповідного судового рішення.

Зазначає, що Державна податкова служба України в індивідуальній податковій консультації від 03.09.2021 роз`яснила, що у випадку, коли за судовим рішенням сума відшкодування моральної шкоди, спричиненої життю та здоров`ю, більша ніж 4х кратний розмір мінімальної заробітної плати, то це є доходом, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Суд першої інстанції не зважив на норми матеріального та процесуального права і не застосував їх, як і судову практику судів вищої ланки в аналогічних спорах, невмотивовано відхилився від усталеної практики, що призвело до ухвалення неправильного судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, станом на дату подання апеляційної скарги, а саме 13 червня 2024 року, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 27 вересня 2004 року по 9 січня 2019 року, з 10 квітня 2019 року по 28 червня 2022 року на підземних роботах, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с.8-11).

14 вересня 2018 року о 10 годині 15 хвилин з гірником очисного забою дільниці № 3 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав забиту рану верхньої повіки, тупу травму, контузію, гіфему, мідріаз лівого ока; контузію правого ока; гематому повік обох очей; садно перенісся. За результатами розслідування нещасного випадку був складений Акт № 66 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затверджений генеральним директором ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» 11.10.2018.

Комісія з розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався з позивачем, дійшла висновку, що причиною настання нещасного випадку з ОСОБА_1 стало: основні: організаційна: невиконання вимог Інструкції з охорони праці: виконання робіт з демонтажу елементів обладнання магістрального трубопроводу подачі робочої рідини (фільтр високого тиску ОНЕ 3121,00) на ПК 206 14 південного конвеєрного штреку блоку 10 14.09.2018 без попереднього зняття тиску 300 Атм шляхом перекриття запірної задвижки, встановленої на кінцевому магістральному трубопроводі подачі робочої рідини HAMAHER; супутня: невиконання посадових обов`язків: відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт на дільниці № 3 з боку ІТП дільниці № 3 14.09.2018 в 1 зміну.

Згідно з п.10 Акту № 66 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, визнані гірник очисного забою дільниці № 3 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_1 , гірник очисного забою дільниці № 3 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_2 , гірничий майстер ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_3 (а.с.12-14).

Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21 вересня 2022 року № 34/842, наданого Клінікою професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» за № 2401 від 21.09.2022 ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання вперше хронічна радікулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами (M54.1); пневмоконіоз (A, r/r, 2/3), ускладнений ХОЗЛ ІІ ст., фаза загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.), (J60) (а.с.26).

Як зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 27 вересня 2022 року комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В.Королем 28 вересня 2022 року, причиною виникнення у позивача професійного захворювання є пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісті вільного діоксиду кремнію до 5% - фактична величина 30,6 55,2 мг/куб.м, при нормативному значенні 10 мг/куб.м. Тривалість дії упродовж зміни 81 91,7% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 61,5 154,7 Вт при нормативному значенні 90 ВТ; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечевого поясу) фактична величина 49,5 81,7 Вт при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 10-30 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів - 40-56% зміни при нормативному значенні до 30 градусів 25% зміни. Нахилу корпусу 30-160 разів за зміну при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 88-96 дБА при нормативному значенні 80 дБА (п.18 Акту).

У п.20 Акту комісією зазначено, що у зв`язку з тривалою роботою ОСОБА_1 в умовах дії шкідливих виробничих факторів, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо (а.с.15-16).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 067358, виданої Міжрайонною офтальмолого-медично-соціальною експертною комісією м. Краматорська 09.01.2019, позивачу вперше встановлено 10% втрати професійної працездатності з 09.01.2019 по 01.02.2020 за наслідками травми на виробництві від 14.09.2018, визначена потреба у медикаментозному лікуванні, при необхідності оперативне лікування за наслідками виробничої травми від 14.09.2018 (а.с.17).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 086498, виданої Міжрайонною офтальмолого-медично-соціальною експертною комісією м. Краматорська 06.02.2020, позивачу повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01.02.2020 по 01.03.2021 за наслідками травми на виробництві від 14.09.2018, визначена потреба у медикаментозному лікуванні, при необхідності оперативне лікування за наслідками виробничої травми від 14.09.2018 (а.с.18).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 098811, виданої Міжрайонною офтальмолого-медично-соціальною експертною комісією м. Краматорська 15.04.2021, позивачу повторно встановлено 20% втрати професійної працездатності з 01.03.2021 по 01.05.2023 за наслідками травми на виробництві від 14.09.2018, визначена потреба у медикаментозному лікуванні, при необхідності оперативне лікування за наслідками виробничої травми від 14.09.2018 (а.с.19).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №091041, виданою Обласною медико-соціальною експертною комісією м. Краматорська 15.12.2022, позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю з 08.12.2022 безстроково: первинно 30% - за хронічною радікулопатією, первинно 15% - за пневмоконіозом, повторно 20% - за трудовим каліцтвом 14.09.2018. Визначена потреба у медикаментозному лікуванні за наслідками трудового каліцтва 14.09.2018 та профзахворювань, санаторно-курортне лікування при відсутності протипоказань за наслідками профзахворювання (радікулопатія) за наслідками виробничої травми від 14.09.2018 (а.с.20).

Позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, та професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих та безпечних умов праці.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями у 2019 році, тобто встановлено наявність пошкодження здоров`я на виробництві, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, колегія суддів приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року та ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п. 7 Акту № 66 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 11.10.2018 причиною настання нещасного випадку було не виконання вимог інструкції з охорони праці: виконання робіт з демонтажу елементів обладнання магістрального трубопроводу подачі робочої рідини (фільтр високого тиску ОНЕ 3121.00) на ПК 206 14 південного конвеєрного штреку блоку 10 14.09.2018 без попереднього зняття тиску 300 Атм шляхом перекриття запірної задвижки, встановленої на кінцевому магістральному трубопроводі подачі робочої рідини HAMAHER); не виконання посадових обов`язків: відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт на дільниці № 3 з боку ІТП дільниці №3 14.09.2018 у I зміну.

Також, відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27 вересня 2022 року, причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) є: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісті вільного діоксину кремнію до 5% - фактична величина 30,6 55,2 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії у продовж зміни 81 91,7% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) фактична величина 61,5 154,7 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) фактична величина 49,5 81,7 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 10 30 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30-40° - 56 % зміни при нормативному значенні до 30° - 25% зміни. Нахили корпусу 30 160 разів за зміну, при нормативному значенні 51 100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 88 96 дБА, при нормативному значенні 80 дБА.

Отже, роботодавець ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 90 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності, із встановленням інвалідності третьої групи.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 65% та визнання людиною з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується виписним епікризом, що міститься в матеріалах справи, в якому зафіксований нестійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди наявності підстав для стягнення в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 65 000 грн. відхиляються.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на судову практику районних та апеляційних судів в аналогічних справах, колегія суддів не бере до уваги, оскільки частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Довод апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення по справі не врахував позицію викладену в постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року по справі № 686/22769/22 провадження №61-6621св23, відповідно до якої право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності вперше, колегією суддів відхиляється, оскільки виходячи зі змісту рішення суду першої інстанції можна зробити висновок, що дана позиція врахована, оскільки судом застосовано правові норми станом на 2019 рік, коли ОСОБА_1 було первинно встановлено втрату працездатності.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) вказано, що: «оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Тобто спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105-ХІV повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю та на суд покладено обов`язок із зазначення, при стягненні вказаних сум, того, що вказані суми не підлягають оподаткуванню.

За таких обставин колегією суддів не приймається довод апеляційної скарги щодо стягнення суми моральної шкоди з утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів з порушенням вимог ЦПК України.

Правові підстави для зміни формування висновку суду першої інстанції щодо питання застосування положень підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України в частині оподаткування сум моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю, відсутні.

Не приймаються колегією суддів й доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» щодо індивідуальної податкової консультації від 03 вересня 2021 року №3302/ІПК/99-00-04-03-03-06.

Так, порядок надання індивідуальних податкових консультацій регламентовано розділом 3 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Разом із тим, податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою службою України надано ПАТ «ЦГЗК» податкову консультацію щодо оподаткування податком на доходи з фізичних осіб та військовим збором суми моральної шкоди, яка виплачується за рішенням суду, що не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки, у даному випадку, як вже зазначено вище, спір стосується про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Крім того, слід зазначити, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і не є обов?язковою для суду, та в самому тексті податкової консультації зазначено, що, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм податкового законодавства у частині оподаткування доходів фізичних осіб, необхідне детальне вивчення документів (матеріалав), які стосуються порушеного питання.

Більш того, відповідно до п. 52.2. ст. 52 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: