Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Будзан Л.Д.,

за участю: секретаря судового засідання Петер А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку участі у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Білозор О.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з їх спільною дитиною - ОСОБА_1 та встановити наступний порядок та способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини:

-зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні із сином в телефонному режимі чи у режимі відео зв`язку через месенджер Вайбер кожного понеділка, середи та п`ятниці із 19-00 год. до 19-30 год.;

-зустрічатися та без перешкод спілкуватися із дитиною, особисто, без присутності матері - кожну 1 та 3 суботу та неділю кожного місця із 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі;

-зустрічатися та без перешкод спілкуватися із дитиною, особисто, без присутності матері - щорічно в день народження дитини - 05 березня чи кожного року у першу суботу після дня народження дитини із 10-00 год. до 20-00 год. (у разі відсутності у дитини чи батька можливості зустрітися саме 05 березня кожного року);

-зустрічатися та без перешкод спілкуватися із дитиною, особисто, без присутності матері: щорічно в день народження батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи кожного року у першу суботу після дня народження батька із 10-00 год. до 20-00 год. (у разі відсутності у дитини чи батька можливості зустрітися саме 19 лютого кожного року); а також щорічно в день народження бабусі ОСОБА_4 - 24 листопада чи кожного року у першу суботу після дня народження бабусі із 10-00 год. до 20-00 год. (у разі відсутності у дитини чи батька можливості зустрітися саме 24 листопада кожного року);

-зустрічатися та без перешкод спілкуватися із дитиною, особисто, без присутності матері - щорічно у святкові дні чи дні релігійних свят: 08 січня із 10-00 год. до 18-00 год.; другий день Великодніх свят із 10-00 год. до 18-00 год.;

-на час перебування дитини в дошкільному навчальному закладі чи в навчальному закладі під час осінніх канікул 1 половину канікул дитина перебуває у матері, 2 половину - у батька (за місцем його проживання); під час зимових канікул - 1 половину канікул дитина перебуває у матері, 2 половину - у батька (за місцем його проживання); під час весняних канікул -1 половину канікул дитина перебуває у матері, 2 половину - у батька (за місцем його проживання); під час літніх канікул (включно до 15 липня кожного року) дитина перебуває у матері, 2 половину (з 16 липня кожного року) - у батька (за місцем його проживання). У разі досягнення спільної згоди між батьками щодо направлення дитини під час зимових та/або літніх канікул до дитячого/оздоровчого/спортивного табору, періоди перебування дитини із кожним з батьків у цей строк можуть бути змінені шляхом досягнення між батьками такої домовленості письмово;

-батько має право самостійно на власний розсуд обирати місце та яким чином буде відбуватись його час на спілкування із дитиною, враховуючи побажання та інтереси дитини;

-у разі хвороби дитини чи отримання дитиною будь-яких травм зобов`язати ОСОБА_2 . у той же день повідомляти про це батька ОСОБА_1 , а також надати інформацію стосовно стану дитини та її місця знаходження шляхом телефонного дзвінка чи відправлення відповідного повідомлення месенджером Вайбер за телефоном НОМЕР_1 ;

-за попередньою домовленістю, яка має бути не меш ніж за сім календарних днів, між батьками, в найкращих інтересах дитини кожен із батьків має можливість взяти дитину у відпустку за кордон. У випадку можливості виїду дитини за кордон за «горящою путівкою» строк попередньої домовленості щодо виїзду дитини за кордон може бути скорочено;

-на період дії військового стану на території України, батьки позбавлені можливості вивозу спільної дитини за межі України, крім настання обставин крайньої необхідності (загроза життю та здоров`ю спільної дитини), дитина може бути вивезена за кордон одним із батьків за наявності письмової згоди другого із батьків;

-батько ОСОБА_1 зобов`язується після закінчення спілкування повернути дитину матері ОСОБА_2 за місцем її перебування (проживання), а також забезпечити за свій власний рахунок комфортний та безпечний транспортний засіб для перевезення дитини з місця проживання матері до місця проживання (перебування) батька та з місця проживання (перебування) батька до місця проживання матері;

-зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 будь-яких перешкод у спілкуванні та побаченнях із сином.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_1 , який зареєстрований разом із матір`ю в квартирі АДРЕСА_1 . 12.06.2019 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 року у справі № 522/20144/21. Позивач зазначає, що відповідач в липні 2021 року без його згоди вивезла малолітнього сина до міста Києва, а пізніше до міста Хмільник. В подальшому, 22.11.2022 року між позивачем та відповідачем укладено договір про здійснення батьківських прав та графіку спілкування батька із дитиною, відповідно до якого батьки домовились, що місцем проживання дитини є місце проживання матері та визначили порядок здійснення батьківських прав. Однак, позивач вказує, що позивач умови зазначеного договору не виконує та чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із сином. Між сторонами є непорозуміння щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином. Відповідач почала створювати штучні перешкоди, які призводили до неможливості його нормального спілкування з сином. Всі спроби мирним шляхом врегулювати питання участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною закінчувались конфліктами, та унеможливлювали участь позивача в житті сина. Також позивач змушений через третіх осіб дізнаватись про стан здоров`я дитини та його побут, оскільки, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та не повідомляє батька дитини про його стан. Фактично за час окремого проживання, відповідач повністю ізолювала дитину від позивача, та він позбавлений можливості бачитись із дитиною, спілкуватись із ним, хоча бажає приймати активну участь в його вихованні. З огляду на наявність перешкод у спілкуванні із дитиною, а також з метою належного виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо спілкування та виховання спільного сина, враховуючи потребу дитини у спілкуванні з батьком, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 13.10.2023, позову було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 23.10.2023, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В листопаді 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що після народження дитини позивач став вести себе агресивно, застосовуючи фізичне та психологічне насильство. Виключно з метою збереження власного здоров`я та здоров`я дитини відповідач в липні 2021 року вимушена була покинути із сином місце свого помешкання та переїхати до батьків. З цього часу сторони фактично припинили подружні стосунки та проживали окремо. Син сторін проживав разом із нею. Відповідач вказує, що твердження позивача про те, що вона діяла на власний розсуд і самовільно забрала сина не відповідають дійсності з огляду на наведені вище обставини. Крім того, відповідач зазначає, що вона не чинила позивачу перешкод у спілкуванні із дитиною та надавала можливість спілкуватись батьку із сином. Однак, 23.11.2021 позивач, приїхавши на зустріч із дитиною, без повідомлення відповідача забрав і вивіз дитину в невідомому напрямку. В грудні 2021 року позивач звернулась до суду із заявою про встановлення місця проживання дитини разом із нею, а 11.02.2022 року вона звернулась із заявою про внесення в ЄРДР відносно ОСОБА_1 за ст. 356 КК України та дитину було офіційно оголошено в розшук. Син рік проживав в сім`ї позивача, та за цей рік відповідач була позбавлена можливості бачитись із сином та позивач категорично заперечував проти їх спілкування. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2022 заборонено ОСОБА_1 чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 із сином до розгляду справи, однак, позивач вимоги зазначеної ухвали також не виконував. В листопаді 2022 року позивач запропонував відповідачу укласти угоду, за умовами якої вона мала забрати позов із суду, заяву із поліції та підписати договір про участь батька у вихованні дитини на запропонованих ним умовах, а він - поверне їй сина. Наведене свідчить про те, що передати дитину матері було викликане не якнайкращими інтересами дитини, а з метою уникнення кримінального покарання за вчинений злочин. Крім того, після укладення договору 23.11.2022 позивач спровокував сварку та вдарив відповідачку в присутності сина, що підтверджується відповідними медичним документами. Відповідач вказує, що позивачем не доведено обставини, які вказують на те, що матір дитини чинить батьку перешкоди у спілкуванні та вихованні сина. Крім того, позивач не обґрунтовує належними доказами те, що запропонований ним порядок участі у вихованні і спілкуванні сина є доцільним, та висновок служби у справах дітей до позову не долучив. З огляду на викладене, а також те, що позовні вимоги не спрямовані на досягнення балансу інтересів батьків та дитини, відповідачем права позивача не порушуються, а тому підстав для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2024, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав.

Відповідач та її представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги, вказавши, що спілкування позивача із дитиною та їх зустрічі мають відбуватись за бажанням дитини та території міста Києва у присутності матері, із врахуванням стану здоров`я дитини, а також просили прийняти до уваги надані органом опіки та піклування рекомендації в цій частині.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав висновок про визначення порядку та способів участі у вихованні дитини.

З оглядку на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України).

За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 із 12.06.2019 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2021 у справі № 522/20144/21.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.01.2023 року, позивач та відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , та фактичне їх місце проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту судово-медичного дослідження КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1265/230 від 14.07.2021, у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих, твердих предметів, та могли виникнути 12.07.2021. За ступенем тяжкості зазначені ушкодження були віднесені експертом до категорії легких тілесних ушкоджень.

14.07.2021 ОСОБА_2 звернулась до Відділу поліції № 2 (м. Одеса) із заявою про застосування до ОСОБА_1 мір правового характеру, в зв`язку із нанесенням, останнім, їй тілесних ушкоджень.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 групою із протидії домашнього насильства складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, який розглянуто Приморським районним судом м. Одеси та постановою судді від 14.09.2021 у справі № 522/15624/21, ОСОБА_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 340,00 грн.

Зазначена постанова позивачем в установленому порядку оскаржена не була та набрала законної сили.

В грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Києва від 31.01.2022 у справі № 522/23680/21, заборонено ОСОБА_1 чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 із сином ОСОБА_1 до завершення розгляду справи в суді.

Відповідно до копії інформаційної довідки спеціаліста-психолога від 26.01.2022 року № 131, встановлено, що на підставі наданих відеозаписів розмов матері дитини ОСОБА_2 із сином ОСОБА_6 і батьком дитини ОСОБА_1 можна зауважити про те, що будь-який вид насильства з боку будь-якої особи по відношенню до дитини або її близьких осіб спричиняють психіці дитини потужний стрес і можуть викликати непередбачувані наслідки для психічного і соматичного здоров`я дитини.

22.11.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та графіку спілкування батька із дитиною, відповідно до умов якого сторони узгодили графік спілкування батька із дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначили місце проживання малолітнього сина із матір`ю.

27.12.2022 року позивачем здійснено ряд запитів до медичних установ щодо надання інформації про перебування на лікуванні його сина, а також позивачем було долучено до позову переписку позивача із відповідачем в месенджері Вайбер із проханням надати можливість поспілкуватись із сином.

Крім того, в матеріалах справи міститься ряд копій медичних документів, які вказують на наявність фізичних захворювань ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та, відповідно, перебування, останнього, на лікуванні в медичних закладах.

Відповідно до висновку Подільської районної в м. Києві державної адміністрації № 106-642 від 22.01.2024, орган опіки та піклування рекомендує визначити ОСОБА_1 час спілкування зі своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи його бажання, психоемоційний та фізичний стан здоров`я, вікові потреби та розпорядок дня дитини, з дотриманням графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина отримує відповідну освіту та додаткове навчання із завчасним повідомленням матері про місце перебування дитини під час спілкування наступним чином:

-кожної першої та третьої суботи місяця з 11-00 год. до 18-00 год. наступного дня (неділі), в межах міста Києва, без присутності матері;

-після побачення з дитиною ОСОБА_1 повертає дитину до місця його постійного проживання та не допускає неправомірної зміни його місця проживання;

-необмежене спілкування батька із дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку (Вайбер, Скайп, тощо);

-у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншу погоджену із батьком дату, враховуючи інтереси дитини, його стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідного віку;

-спільний відпочинок з дитиною, а також дні народження, канікулярні та святкові дні, батьками вирішують самостійно між собою порівну, враховуючи рівність їх прав та обов`язків, а також виходячи із найкращих інтересів дитини.

З урахуванням встановлених службою обставин, а також зважаючи на право та бажання батька на спілкування та виховання сина, суд частково погоджується із вказаними у висновку рекомендаціями щодо встановлення графіку зустрічей дитини із батьком.

При вирішення заявлених позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із сином, та в ході розгляду справи сторонами не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дитини та встановлення негативного впливу батька на нього, а відтак у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з ним.

Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька із сином.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що з боку відповідача після узгодження між сторонами місця проживання дитини із матір`ю, останньою, дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що узгоджені між сторонами домовленості про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною його батька, відповідачем виконуються не в повному обсязі, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити також порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що спілкування позивача із сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.).

Крім того, щодо посилань сторони відповідача про можливість спілкування батька з дитиною в її присутності, суд приймає до уваги п. 2 ч. 2 ст. 159 СК України, відповідно до якого суд лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

З наявних у справі доказів вбачається, що з огляду на вік дитини, його фізичний стан та потреби дитини даного віку дні зустрічі кожної першої та третьої суботи і неділі місця з 11 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. мають відбуватись в межах міста Києва в присутності матері, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року).

Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання, останнього, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється.

Батьками, сторонами у справі, - не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні сина, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом його розвитку в психологічному аспекті.

Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити його належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батьком з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.

При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини.

Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у праві докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що сторони фактично не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, з огляду на ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручи до уваги, що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідатиме її інтересам.

Однак, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини, його фізичного стану здоров`я та має бути таким, що не буде порушувати режиму дня та навчання дитини, не відриватиме його від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному його існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вік дитини, її стан здоров`я, та те, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, а тому з метою підтримання нормального фізіологічної рівноваги дитини між навчальним процесом та відпочинком, суд, частково прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо встановлення порядку та способів участі батька у вихованні дитини, визначивши, що побачення батька з дитиною мають відбуватись кожної першої та третьої суботи і неділі місця з 11 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. в межах міста Києва в присутності матері, а також у святкові, канікулярні дні, дні народження почергово, побачення із дитиною мають відбуватись за попередньою домовленістю між батьками.

Крім того, проведення спільного відпочинку з дитиною по 7 днів двічі на рік має відбуватись за домовленістю з матір`ю дитини, та мати у разі хвороби малолітнього ОСОБА_1 якщо це припадає на день зустрічі з батьком, має перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, з врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб.

Також суд вважає за доцільне встановити необмежене спілкування батька з малолітнім ОСОБА_1 особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини.

Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, - мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із сином засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними.

Слід вказати, що визначені вище способи участі у вихованні та спілкуванні дитини із батьком, на переконання суду, відповідатимуть інтересам дитини, сприятимуть уникненню між сторонами конфліктів, забезпечать спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створять умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

В іншій частині позовних вимог та запропонованих способів участі батька у спілкуванні із сином, суд вважає за необхідне відмовити, в зв`язку з їх передчасністю та недоцільністю на даний час з огляду на вік дитини.

Крім того, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі батька у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати його інтересам.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1073,60 грн слід стягнути із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 7, 19, 141, 157, 158, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 259, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення днів зустрічей з дитиною з урахуванням бажання дитини, її стану здоров`я та психоемоційного стану, розпорядку дня дитини та графіку роботи навчальних закладів, в яких дитина отримує відповідну освіту, із врахуванням потреб, інтересів дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини:

- кожної першої та третьої суботи і неділі місця з 11 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. в межах міста Києва в присутності матері;

- у святкові, канікулярні дні, дні народження почергово, за попередньою домовленістю між батьками;

- проведення спільного відпочинку з дитиною по 7 днів двічі на рік за домовленістю з матір`ю дитини;

- необмежене спілкування батька з малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини;

- у разі хвороби малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, з врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м.Києві державної адміністрації, , адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 14.

Повний текст рішення виготовлено 27 вересня 2024 року.

Суддя Леся БУДЗАН