ПОСТАНОВА

іменем України

19 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/317/21

провадження № 22-ц/4809/1242/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участі секретаря - Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною адвоката Калінки-Бондар Олександри Богданівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2024 року у складі судді Шевченко І. М.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову вказав, що 09 листопада 2013 року сторони уклали шлюб, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка залишила дитину та виїхала з місця їх проживання. З 01 грудня 2020 року по 20 січня 2021 року відповідач жодним чином не утримувала дитину, яка знаходилась лише на його утриманні, не пояснила дитині, чого вона пішла. У зв`язку з цим дитина була пригнічена, їй ніхто нічого не пояснював, а тому він змушений був звертатись до психолога. Він має будинок, родину, а саме матір, сестру з дитиною, яка є однолітком ОСОБА_4 , дідуся. Всі є кровними родичами і проживають в прийнятній обстановці, у кожного окрема кімната в будинку. Дитина ходить до школи, нею опікується він, відповідачка може зустрічатись з нею без будь-яких перешкод, оскільки і він, і відповідачка працюють викладачами в одній школі. На час звернення в суд дитина не бажає бачити матір і зустрічатись з нею. Вказував, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утриманні дитини надавати відмовляється.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

15 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову вказувала, що сторони проживали спільно у будинку АДРЕСА_1 , який належить дідові відповідача. Разом з ними проживали дід та мати відповідача, сестра відповідача з чоловіком та дитиною. З часом стосунки стали напруженими, свекруха часто втручалась у їхнє сімейне життя. Вона ж постійно працювала, фактично утримуючи сім`ю, адже відповідач протягом останніх трьох-чотирьох років отримував мінімальну заробітну плату. Часто загострення відносин і 30 листопада 2020 року, коли повідомила відповідачеві про те, що знайшла житло та почала збирати речі свої та доньки, відповідач насильно вихопив речі дитини, мати та сестра відповідача забрали доньку і відвели до своєї кімнати. А відповідач виставив її речі на подвір`я та сказав, що більше не дасть можливості проживати у житлі і доньку не віддасть. Усе це відбувалося у присутності малолітньої ОСОБА_4 , що не могло не травмувати психіку дитини, дитина плакала, просилася до матері. Наразі дитина знаходиться у стані значної психоемоційної напруги, тривоги, невпевненості, що викликає деформацію у сприйнятті сімейної системи. Її побачення з дитиною обмежені та відбуваються лише у присутності відповідача або його родичів. Неодноразово намагалася повернути дитину, переконати відповідача віддати дитину, не травмувати її, однак усі намагання були марними. Вважала, що дитина у цьому віці має проживати з матір`ю, вона для цього створила усі належні умови, тому просила задовольнити її позов і відмовити у задоволенні первісного позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 січня 2021 року до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Калінка-Бондар Олександра Богданівна,подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення її зустрічного позову.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Калінка-Бондар Олександра Богданівна,без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник адвокат Калінка-Бондар О.Б. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Вишня Г.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради направив заяву про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічної позовної заяви.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу з 09 листопада 2013 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2021 року по справі № 405/7764/20 (т.1 а.с.11).

Як свідчить свідоцтво про народження, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1827, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.10).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання доньки з ним підлягає задоволенню, а у зустрічному позові ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки ОСОБА_3 тривалий час проживає з батьком - одним із батьків, для її проживання створені належні умови, спілкування з матір`ю на даний час відбувається періодично і не зовсім за бажанням дитини.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновком психолога ОСОБА_5 від 18 лютого 2021 року №05/0221 встановлено, що ОСОБА_3 на контакт іде поступово, соромиться. Довго обдумує відповіді, намагається втриматися, щоб не сказати чогось «зайвого». Зображуючи сім`ю матері відводить окрему позицію (переважно у секторі майбутнього) та забарвлює її у «сумний» чорний колір. Також до сім`ї зараховує родичів з боку батька. Малюючи сім`ю у вигляді квітів, для себе та матері обирає одну й ту ж квітку - ромашку. З батьком легко взаємодіє, однак із боку дівчинки є ознаки маніпулятивної поведінки. Батько шукає можливість працювати над малюнком у тендемі, враховує інтереси дитини, проявляє витримку. У присутності батька ОСОБА_4 дистанціюється від матері, але лишившись з нею наодинці, поступово починає взаємодіяти під час роботи над творчим продуктом, посміхається, охоче згадує спільне дозвілля. Мати виявляє ніжність у спілкуванні з дитиною, цікавиться її життям (т.1 а.с.194).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2021 року у справі судову призначено психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.2 а.с.63-69).

За результатами проведення судової психологічної експертизи у цивільній справі було складено висновок експерта від 12 листопада 2021 року №3343/3360/3361/21-27 про те, що обстежувана ОСОБА_3 знаходиться в стані підвищеної емоційної напруги, відчуває сильні емоційні переживання, не розуміє реальної ситуації, прагне зрозуміти що відбувається, прагне сприйняти якнайбільше інформації про навколишню ситуацію, висока сприйнятливість. Виражене переживання проблем взаємин з батьками. Відносини із мамою намагалась приховати, відчуваючи контроль зі сторони батька, який у свою чергу при проведенні дослідження відволікався від виконання психодіагностичних завдань, та саме в моменти, коли спеціалістом ставились завдання перед дитиною зобразити в своїх малюнках членів родини або якщо від спеціаліста, лунало слово «мама». За спостереженням така увага та прихований тиск зі сторони батька викливає у дитини певну емоційну виснаженість, через що ОСОБА_3 намагалась контролювати свої вислови та не видавала свої емоції та бажання відносно стосунків із мамою, тим саме під час дослідження уникала будь-яку небезпеку оцінки своєї поведінки у відносинах із батьком за допомогою демонстрації пасивної поведінки. І, як результат підлеглої поведінки, при виконанні завдання «намалюй свою сім`ю» ОСОБА_3 не зобразила фігуру матері, а в хронологічному порядку намалювала осіб, яких назвала, та з якими на даний момент проживає батько, тітка, бабуся, хрещений та брат ОСОБА_6 . Спробувала до сім`ї додати ще якийсь малюнок (особу), але зупинилась. Згодом з`ясувалось, що це можливо могла бути собака, яку в житті ОСОБА_4 на її день народження подарувала саме мама. За аналізом малюнку дитина продовжує приховувати справжні почуття до матері та гіпотетично вбачаються контроль зі сторони дорослих, з якими проживає дитина, за її поведінкою та їх навмисне відсторонення матері від сімейних відносин та цінностей. При достатньому виборі кольорів для виконання завдання малюнок був виконаний дитиною виключно олівцем чорного кольору. Пояснення щодо відсутності матері на зображеннях не надає, при цьому демонструє закритість. Відчуває значний тиск і хоче позбавитися його. Прагне мати можливість одержати те, що їй потрібно. Аналізуючи емоційну сферу за ОСОБА_8 спостерігається наявність почуття самотності, пошук захисту та підтримки. На питання «В чому полягає твій страх?», «Які відчуття в тебе виникають під час малювання?» ОСОБА_3 звернулась поглядом в сторону, де сидів батько, після чого не відповіла на задані їй питання. Таким чином, малюнок « ОСОБА_9 свій страх», підсвідомо видав факт переживання нею подій, які носять глибокий психотравмуючий характер для дівчинки. Аналізуючи малюнки спеціаліст дійшов висновку про обмежене, чітко визначене коло спілкування дитини. Падаючі листя з дерева, які намалювала ОСОБА_4 , вказують на ознаку розпачу та безсилля, а також відчуття себе покинутою. А зображення баранчика, який знаходиться всередині пляшки із закритим входом та спрямований обличчям до шийки пляшки, може трактуватися, як бажання вийти із пляшки і відокремитися від тих обставин, які на даний момент існують. Горлечко закрите пробкою, що намалювала ОСОБА_4 , може трактуватися як гіперопіка, тобто дитина відчуває себе під контролем з боку людей, з якими проживає на даний момент та всі рішення приймають за неї, незалежно від того, що ОСОБА_4 відчуває та бажає на даний момент, м`які, плавні, округлі форми пляшки можуть трактуватися як близькість дитини до мами, і символізує потребу в її увазі та турботі, оцінці. ОСОБА_1 схильний перекладати прийняття рішень та відповідальність на плечі оточуючих, настрій в значній мірі залежить від відношення до нього навколишніх. Відрізняється високою тривожністю, примхою, схильністю до драматизації наявних проблем. Невирішені внутрішньо особистісні проблеми одного дорослого (в даному випадку батька дитини, ОСОБА_1 ) проектуються в сферу дитячо-батьківських стосунків. Аналізуючи результати психодіагностування, експерт приходить до висновку, що його неспроможність відійти від власних проблемних взаємин та власного емоційного незадоволення та конфліктів, стало перешкодою для двох батьків сфокусуватися на потребах дитини. Батько, ОСОБА_1 , не намагається відсторонити дитину від участі в конфліктах, які мають місце. Так навпаки, мати дитини, ОСОБА_2 , в безконфліктній формі намагається дійти до загального рішення, в якому на перше місце ставить інтереси дитини, а не свої особисті, що авторитету батька та його значимості у вихованні дитини. У матері, ОСОБА_2 , визначені індивідуально-психологічні якості, які носять сприятливий вплив на стан доньки і особливості її психічного розвитку. Аналіз результатів визначив наявність у ОСОБА_3 , ознаки підвищеної сугестивності, яка полягає, зокрема, в гальмуванні активності дитини до виконання завдань, пов`язаних з фігурою мами та сім`ї в цілому. Бахмат ОСОБА_4 під час виконання завдань приховувала всі почуття до матері, через що можна припустити існування контролю зі сторони дорослих, з якими проживає дитина за її поведінкою та їх навмисне відсторонення матері від сімейних відносин та цінностей. Про наявність впливу з боку батька свідчить його інтерес до виконання дитиною завдання намалювати свою сім`ю, відволікаючись від виконання своїх завдань, він спостерігав що саме намалює ОСОБА_4 . Коли батько впевнився, що остання не намалювала на своєму малюнку маму, він продовжував працювати над своїми завданнями. Такі ж саме поведінкові реакції зі сторони ОСОБА_1 фіксувались на виконанні дитиною завдання за методикою Рене Жиля, яка спрямована на дослідження сфери міжособистісних відносин та їх особливостей, її сприйняття внутрішньосімейних стосунків. Переконавшись, що ОСОБА_3 на жодному малюнку не згадує про матір, батько знову приступав до роботи. Про ймовірний вплив на дитину інших дорослих та їх контроль за ситуацією, говорить факт, коли разом із дорослим сином та онукою у визначений день для проведення з ними дослідження, прибула і бабуся, яка і була попереджена експертом про те, що під час проведення тестування батька та дитини її присутність заборонена, через що вона залишилась чекати на них до закінчення дослідження в приміщенні установи. З огляду спостережень за ОСОБА_3 під час тестування в присутності батька, ОСОБА_11 , виявлена прихильність дитини до останнього. Але витіснення матері, ОСОБА_2 , із підсвідомості дитини, за результатами діагностики не виявлено - дитина відчуває потребу в увазі та турботі та постійної присутності в житті. В свідомості ОСОБА_4 присутні елементи страху «втрати матері». ОСОБА_3 в своєму віці потребує сталості відносин. Якщо не буде постійної присутності поряд з дитиною матері сила її емоційного потрясіння буде тільки зростати. Визначено наявність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , високої тривожності, яка полягає, зокрема, в ознаках серйозної емоційної травматизації з комплексом захисних механізмів, пов?язані з сімейними конфліктами, через які ОСОБА_1 негативно ставиться до ОСОБА_2 , при цьому їх дитина стала заручником цих подій. Звернення під час дослідження до тематики сімейних відносин, в тому числі в проекції малюнків, відсутність фігури матері, трактується як виражена тенденція до закритості внутрішнього світу, небажання повідомляти повністю про свої переживання оточуючим, що в свою чергу виливається в порушені стабільності психоемоційного стану ОСОБА_3 (т.2 а.с.181-187).

Крім того, за адвокатським запитом було складено психологічний висновок кандидата психологічних наук, доцента кафедри практичної психології ОСОБА_12 (т.2 а.с.201-216). Висновки, викладені у психологічному висновку кандидата психологічних наук, доцента кафедри практичної психології ОСОБА_12 , суперечать як висновку експерта від 12 листопада 2021 року №3343/3360/3361/21-27 за результатами проведення судової психологічної експертизи, так і висновку психолога від 18 лютого 2021 року №05/0221.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами першою, третьою статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Поза увагою суду першої інстанції також залишилась та обставина, що стороною відповідача за первісним позовом на підтвердження своїх вимог були надані скріншоти телефону із зображенням листування за допомогою додатку «Вайбер» та смс-повідомлень між сторонами, з яких убачається негативне ставлення позивача до відповідачки, його обмеження останньої у спілкуванні з донькою, з якими погоджується апеляційний суд та вважає належними та допустимими доказами, які не були досліджені судом у їх сукупності та не була надана належна правова оцінка.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 липня 2020 року по справі №753/10840/19.

Ухвалою Ленінського районного суду .Кіровограда від 06 квітня 2023 року було частково задоволено заяву ОСОБА_13 про забезпечення позову, та зобов`язано ОСОБА_1 забезпечувати явку дитини ОСОБА_3 на спілкування ОСОБА_2 з донькою у присутності психолога ОСОБА_12 (за адресою: АДРЕСА_2 ) щотижня (на одне заняття тривалістю 1 година), за попереднім узгодженням сторонами дати та часу, протягом 01.04.2023 - 30.04.2023. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в особистому спілкуванні (без його присутності та приступності родичів по лінії батька) дитини ОСОБА_3 поза місцем проживання дитини щоп?ятниці о 17.00 годині та залишати дитину у матері для спілкування з нею до 18.00 годин кожного тижня, починаючи з 05.05.2023 і до винесення рішення у справі (т.4 а.с.224-228).

В результаті виконання оскаржуваної ухвали суду про зустрічі з психологом з метою налагодження спільного контакту сторін та дитини, психологом ОСОБА_12 було надано рекомендації матері після проведених занять з ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_3 , згідно з якими ОСОБА_2 відвідували заняття з психологом разом зі своєю донькою ОСОБА_3 в такі дні: 14.04.2023 о 16.00; 19.04. 2023 о 15.00; 27.04.2023 о 15.00. Дати та час вказаних вище занять попередньо узгоджувалися з батьком дитини ОСОБА_1 , який приводив дитину на заняття.

З інформації психолога Центру фізичного та психічного здоров`я FENIX убачається, що 14.04.2023 батько був присутній у кабінеті психолога протягом всього заняття, на прохання ОСОБА_13 залишити кабінет, оскільки за ухвалою суду зустрічі передбачають роботу мами та дитини без присутності батька, ОСОБА_1 категорично відмовився. 19.04.2023 на прохання психолога та вимогу ОСОБА_2 батько ОСОБА_4 залишив кабінет і був відсутній під час заняття. 27.04.2023 ОСОБА_1 був присутнім на першій половині заняття, але потім коли ОСОБА_2 повторно вимагала від нього вийти з кабінету та залишити її з донькою та психологом для проведення занять, ОСОБА_1 вийшов з кабінету. В процесі роботи була помічена така тенденція: коли на заняттях був присутній батько дитина поводила себе неприродньо, скуто, на контакт з мамою йшла неохоче, проявляла негативізм та грубім по відношенню до матері, поглядом зверталася до батька за погодженням своїх дій. За відсутності у кімнаті батька, лише в присутності «психолог-мати-дитина», дівчинка розслаблялася, активно брала участь у вправах, які пропонував психолог, самостійно проявляла інтерес до мами, посміхалась, тактично взаємодіяла з мамою. З цього можна зробити висновок про зрушення взаємовідносин та ставлення дитини до мами в позитивну сторону. За умов, що дитина знаходиться «сам на сам» з мамою, вона не проявляє до неї грубощів, проявляє тактильний контакт до мами, взаємодіє з нею у спільних видах діяльності, пригадує веселі моменти з життя коли вони жили разом, своєю поведінкою показує тепле ставлення до матері. Однак, на переконання психолога, цих зустрічей недостатньо для переструктурування поведінки дитини в повному обсязі, руйнування штучно створеного в її уяві негативного образа мами, як такого, який виник в результаті внутрішньосімейного конфлікту. Взаємовідносини ОСОБА_4 з матір`ю повинні бути вибудувані таким чином, щоб присутність матері в житті дитини була постійною, особисте спілкування матері з донькою було систематичним, довготривалим, а не епізодичним та короткостроковим. Явне неприязне відношення батька ОСОБА_4 до матері, яке ним демонструється, спонукає дитину до негативної та грубої поведінки дівчинки по відношенню до мами в присутності батька. У зв`язку з цим зі спілкування дитини з матір`ю потрібно виключити осіб, які мають конфліктні стосунки з ОСОБА_14 . ОСОБА_2 не несе психологічної загрози вихованню, навчанню та розвитку власної доньки. Базуючись на засадах дитячої психології психолог зазначив, що на нормальний психічний розвиток та становлення особистості дитини впливає присутність в житті дитини, як матері так і батька. Роль батька та матері в основі розвитку дитини викликана як біологічними, психологічними так і соціальними чинниками. Перешкоджання батька або інших родичів спілкуватися та взаємодіяти дитині з матір`ю може призвести до порушення соціалізації дівчинки, руйнування образу жінки-матері. До 10 років у дитини закладається тип майбутнього чоловіка | жінки та батька | матері, тому присутність у житті дівчинки батька та матері є основною базовою, необхідною для успішної соціалізації в суспільстві та формування позитивних моральних цінностей. У ОСОБА_3 прослідковуються навіювані установки щодо негативного образу мами. Навіювані установки, що прослідковуються у ОСОБА_4 , можуть виникати у дитини під впливом слів чи дій дорослого, з якими дитина живе і яка є авторитетом для дитини (мати, тато, бабуся, дідусь і т.д.). Отже, навіюваний негативний образ мами у ОСОБА_3 безумовно залишає важкий слід у психіці дитини й з великою імовірністю перейде у доросле життя людини. Позиція ОСОБА_4 , її думка про образ мами може формуватися під впливом прямого навіювання через слова, психологічний тиск, введеня в оману, та через дії дорослих, з якими дитина пов`язана спільним побутом, і які є авторитетом для неї. На момент початку занять дитина демонструє навіюване негативне ставлення до мами, упередженість. Відсутність особистого емоційно-насиченого спілкування дитини ОСОБА_3 з мамою ОСОБА_2 , не сприяє правильному емоційному реагуванню дитини на маму, збіднює емоційне життя дитини та спотворює образ реальної ситуації, що склалася у взаємостосунках батько-мати, мати-дитина. Психолог також зазначив, що діти, які позбавлені спілкування з мамою, частіше відчувають тривогу. Дитина постійно включена у відкритий внутрішньосімейний конфлікт, це позначається на її взаєминах з оточуючими, а особливо на стосунках з мамою, тому ОСОБА_3 не може оцінити реальність ситуації унаслідок своїх вікових особливостей, через упереджене ставлення батька та його родичів до матері та відсутності емоційної теплоти у спілкуванні з мамою. Змінити це можливо за умови, коли дитини почне проводити свій час наодинці разом з мамою, відчувати материнську ласку та турботу. Наприклад, мама може з дівчинкою разом ходити на прогулянки, проводити сумісне дозвілля, мама повинна мати змогу брати активну участь у життедіяльності дитини: водити її до школи, разом ходити до магазинів, перукаря, лікаря, проводити разом час ввечері, перед сном і т.д. (т.5 а.с.8-12)

Викладені психологом ОСОБА_12 у зазначених рекомендаціях обставини беззаперечно вказують на те, що заходи забезпечення позову, застосовані судом були необхідними та такими, що відповідають якнайкращим інтересам дитини.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Відповідно до статті 3 Конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року, дитина має процесуальне право бути поінформованою та висловлювати свою думку під час розгляду справи, що стосується її.

Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

У судовому засіданні суду першої інстанції була заслухана думка малолітньої ОСОБА_3 , яка пояснила, що бажає проживати з батьком, не бажає знайомитись з маленькою сестричкою та переїздити до мами, бажає, щоб мама взагалі не була присутня в її житті.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що при розгляді справ такої категорії суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому її психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Колегія суддів критично ставиться до такої методики з`ясування думки малолітньої ОСОБА_3 як допит у судовому засіданні, враховуючи те, лише з досягненням 10-річного віку у дитини з`являється право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Крім того, допит дитини має бути проведений у дружній атмосфері для дитини, де вона відчуває захист і комфорт, та таким місцем є спеціально обладнана кімната, яка називається « Зелена кімната».

Відповідно до наказу МВС України від 19 грудня 2017 року №1044 «Про затвердження Інструкції з організації роботи підрозділів ювенальної превенції Національної поліції України» допит дитини має бути проведений у дружній атмосфері для дитини, де вона відчуває захист і комфорт. Таким місцем є спеціально обладнана кімната, яка називається «Зелена кімната». Основною метою проведення допиту у такій кімнаті є зменшення повторної травматизації дитини у процесі опитування, як завдяки спеціальним методикам та комфортній атмосфері, так і завдяки технічному оснащенню, яке дозволяє вести відеозапис допиту та в подальшому використовувати цей відеозапис для ведення слідства без проведення повторних допитів. Проведення допиту дитини у «зеленій кімнаті» дає можливість опитати дитину мінімального віку. Допит у «зеленій кімнаті» проводить психолог, який володіє спеціальними знаннями та знає психологію дитини відповідного віку. Психолога знайомлять з тим переліком питань, який цікавить слідство. В самій кімнаті знаходиться дитина та психолог, а всі інші учасники процесу знаходяться в іншій (технічній) кімнаті та спостерігають за процесом допиту через камеру спостереження та/або венеціанське скло, яке надає можливість бачити все, що відбувається в основній кімнаті, проте для дитини це виглядає як звичайне дзеркало. Тобто, методика «зелена кімната» це методика проведення інтерв`ювання дитини, яка потерпіла або стала свідком злочину, в умовах, що мінімізують та не допускають повторної травматизації психіки дитини, з урахуванням її індивідуально-психологічних і психофізіологічних властивостей. Робота в таких кімнатах побудована на основі індивідуального підходу до кожної неповнолітньої особи з урахуванням її вікових і психологічних особливостей. Під час проведення допиту з метою з`ясування певних обставин використовуються малюнки, тести, ляльки, опитування. За результатами опитування неповнолітніх у вказаних кімнатах складається висновок спеціаліста, який працював з дитиною, що має рекомендаційний характер.

У пункті 14 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №585, зазначено, що з метою збору об`єктивної інформації про складні життєві обставини дитини, яка досягла того віку та рівня розвитку, коли може висловити свою думку, з нею проводиться бесіда під час проведення оцінювання її потреб у соціальних послугах, а також під час оцінки рівня її безпеки. Бесіда повинна проводитися протягом не більше двох годин на день з перервою (безперервно - не більше години). Тривалість бесіди визначається з урахуванням віку та індивідуальних особливостей дитини, рівня її розвитку. Бесіда проводиться у безпечному місці та/або у спеціально створених безпечних умовах (зокрема за відсутності кривдника), у тому числі із застосуванням методики «Зелена кімната». Бесіда може проводитися за участю представника служби у справах дітей, органу Національної поліції, педагога або психолога, а у разі потреби - лікаря, інших осіб, які мають відповідну кваліфікацію або пройшли відповідне навчання щодо особливостей проведення такої бесіди з дітьми різних категорій та в присутності та/або за згодою батьків, іншого законного представника (якщо вони не є кривдниками дитини). В інтересах дитини для мінімізації негативного впливу на її емоційний стан та психічне здоров`я, а також з метою недопущення її повторної психологічної травматизації бесіда з дитиною проводиться один раз. У разі потреби повторна бесіда проводиться, як правило, одними і тими самими особами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі №487/2001/19-ц (провадження №61-12667в20) зазначено: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів».

Колегія суддів також враховую ту обставину, що ОСОБА_3 протягом судового розгляду, який триває понад трьох років, проживає з батьком. На думку колегії суддів, суд першої інстанції віддав перевагу батькові, визначивши місце проживання дитини з ним, виходячи виключно з думки дитини, сформованої під впливом батька та його рідних, в родині яких дитина проживала, не надавши належної оцінки іншим доказам у справі, та не оцінивши висловлену дитиною думку в сукупності з іншими доказами у справі.

Разом із тим, колегія суддів наголошує, що згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.

Думка дитини щодо її бажання проживати з батьком у контексті цієї справи є непереконливою з огляду на малолітній вік дитини, тривалий час проживання з батьком, обмеження спілкування з матір`ю та конфлікт між батьками щодо визначення місця проживання дочки.

У постанові Верховного Суду у постанові від 07 вересня 2022 року у справі №278/3322/19 викладено висновок про те, що, ураховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина с вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №487/7241/18 вказано, що, визначаючи місце проживання дитини, суд може врахувати її думку щодо проживання з одним із батьків, проте згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати і сприяти захисту прав та інтересів дитини.

Аналогічні позиції також викладені у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №400/829/17, від 24 жовтня 2018 року у справі №487/545/17-ц, від 24 жовтня 2019 року у справі №585/2392/18.

Озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про визначення місця її проживання, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, наприклад таких, як тривалий час проживання дитини з одним із батьків без можливості повноцінного спілкування з тим із батьків, з ким дитина не проживає (постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі №554/1124/20).

У частині третій статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Європейський суд з прав людини у справі HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до норми, викладеної у частині першій та другій статті 161 СК України, к разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частинами четвертою-шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради надано висновок від 09 серпня 2022 року №2724/49-13-14 про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 (т.3 а.с.140-141).

Суд першої інстанції, визначивши місце проживання дитини разом з батьком, фактично не погодився із висновком органу опіки та піклування, однак при цьому суд не навів жодних мотивів для його спростування та не надав належної обґрунтованої оцінки щодо відмови у врахуванні цього висновку.

Доказів, які б свідчили про неможливість відновлення та підтримання належного емоційного контакту між матір`ю та ОСОБА_4 або шкідливість таких контактів для дитини матеріали справи не місять.

У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_2 проживає в орендованій квартирі АДРЕСА_3 , про що свідчить договір оренди об`єкта нерухомого майна від 30 січня 2022 року (т.3 а.с.11-118).

ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві особистої власності ОСОБА_15 (т.1 а.с.201-214).

У постанові від 06 червня 2019 року у справі №495/2106/17 (провадження №61-592 св. 19) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що дитина має жити з одним з батьків, який створив для неї більш сприятливі умови, виходячи з системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», із яких випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають ураховувати передусім інтереси дитини.

Як убачається із зазначеного вище висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 09 серпня 2022 року №2724/49-13-14 згідно з актами обстеженням умов проживання, складеними спеціалістами Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, за місцем проживання батька та матері наявні умови для розвитку, виховання та навчання дитини. Відповідно до актів оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складених фахівцями Кропивницького міського центру соціальних служб, батько і мати здатні забезпечити потреби дитини.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що сторони знаходяться фактично в рівних умовах проживання, не мають у власності нерухомого майна, однак за складеними актами обстеження наявних місць проживання сторін обидва здатні забезпечити необхідні умови для дитини.

Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини 1989 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц).

Колегія суддів, з урахуванням зазначених вище індивідуальних обставин справи та враховуючи наявність обставин щодо обмеження батьком спілкування дитини з матір`ю наодинці, постійної присутності при зустрічах матері і дитини батька та його родичів, з якими він проживає спільно, а також розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, з огляду на наведені норми права, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що проживання ОСОБА_3 з матір`ю відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Посилання сторони відповідача на тривале проживання протягом більше трьох років дитини з батьком у цій справі, на думку колегії суддів, не має бути пріоритетним при визначенні місця проживання дитини з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів та обставин справи, ураховуючи також і невиправдано тривалий розгляд справи у суді першої інстанції.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким буде проживати дитина.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2024 року з ухваленням нового рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 4994 грн, а також 2270 грн у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Калінки-Бондар Олександри Богданівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на утримання доньки задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання матері.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду з цим позовом і до повноліття доньки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 994 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді С.М.Єгорова

О.І.Чельник