ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2023 року представник позивача звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 з 2013 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею. Відповідно до поданих заяв та необхідних документів, відповідачу була призначена допомога на догляд за сестрою ОСОБА_2 , особою з інвалідністю внаслідок психічного захворювання ІІ групи, з урахуванням доходів сім`ї. При зверненні відповідач у декларації про доходи і майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, повідомляла, про відсутність об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у її власності, та про відсутність доходу від здачі його в оренду. 14.01.2020 року відповідач черговий раз звернулася до Правобережного УСЗН ДМР із заявою про призначення допомоги на догляд. Під час перевірки достовірності наданої відповідачем інформації виявлено, що ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію про майновий стан сім`ї, а саме 25.06.2019 року за відповідачем зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була передана в оренду ТОВ «Агродмитрівське» з орендною платою, яка становить 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком до 18.07.2029 року. Також виявлено, що при зверненнях до позивача відповідач у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням державної соціальної допомоги у розділі «Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім`ї, що проживають окремо» не зазначила, що має у власності земельну ділянку та отримує дохід у вигляді орендної плати. Позивачем було зроблено розрахунок надміру виплачених коштів державної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, який за період з 01.01.2020 року по 31.06.2021 року складає 18 081,66 грн. 12.09.2022 року відповідач надала до Правобережного УСЗН ДМР заяву про припинення виплати допомоги на догляд в зв`язку зі смертю особи з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи викладене, позивачем було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.08.2022 року по 31.10.2022 року в розмірі 3 033,66 грн. Відповідачу було надіслано повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів допомоги на догляд в розмірі 18 081,66 грн. З метою реалізації права відповідача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, на адресу відповідача було надіслано повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої допомоги на догляд з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення. Станом на момент подання позовної заяви до суду загальна сума заборгованості складає 18 081,66 грн. Враховуючи викладене, представник позивача змушений звернутися до суду та просити стягнути із відповідача на користь позивача надміру виплачених коштів державної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, в розмірі 18 081,66 грн. та судові витрати по справі (а.с.1-6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року позовну заяву Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, у розмірі 18 081,72 грн.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.55-59).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.71-79).

Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2013 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як отримувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею.

Згідно висновку лікарської медичного заходу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І-ІІ групи внаслідок психічного розладу № 2363, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, встановленого 12.11.1992 року, потребує постійного догляду, догляд за нею постійно здійснює ОСОБА_1 . Висновок дійсний до 06.07.2020 року (а.с. 24).

14.01.2020 року відповідач ОСОБА_1 черговий раз звернулася до Правобережного УСЗН ДМР із заявою про призначення допомоги на догляд, а також надала декларацію про доходи та майновий стан (а.с. 17-19, 20-23).

При зверненнях до позивача відповідач у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням державної соціальної допомоги у розділі «Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім`ї, що проживають окремо» зазначила, що не має у власності земельної ділянки (а.с. 20-23).

Під час перевірки достовірності наданої відповідачем інформації виявлено, що ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію про майновий стан сім`ї, а саме 25.06.2019 року за відповідачем зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була передана в оренду ТОВ «Агродмитрівське» з орендною платою, яка становить 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком до 18.07.2029 року (а.с. 25-28).

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р., яка набрала чинності 12 березня 2020 р., встановлено карантин на усій території України.

З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 р. № 264 визначено, що на період карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211, строк виплати допомоги на догляд продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до органів соціального захисту населення.

Враховуючи викладене, призначення допомоги на догляд відповідачу після закінчення шестимісячного строку її виплати було здійснено у раніше призначеному розмірі 4 436,00 грн. на строк з 01.01.2021 року по 31.06.2021 року.

Позивачем було зроблено розрахунок надміру виплачених коштів державної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, який за період з 01.01.2020 року по 31.06.2021 року складає 18 081,66 грн. (а.с. 37).

12.09.2022 року відповідач надала до Правобережного УСЗН ДМР заяву про припинення виплати допомоги на догляд в зв`язку зі смертю особи з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30, 31).

Враховуючи викладене, позивачем було визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01.08.2022 року по 31.10.2022 року в розмірі 3 033,66 грн. (а.с. 38).

З метою реалізації права відповідача щодо повернення бюджетних коштів у добровільному та досудовому порядку, на її адресу 07.07.2021 року, 13.10.2022 року та 23.01.2023 року було надіслано Повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої допомоги на догляд з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення (а.с. 39-41), однак кошти повернуті не були.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що кошти були позивачем отримані безпідставно і нею не повернуті, що є підставою для їх задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови, порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, отримуваної відповідачем визначено Законом України «Про психіатричну допомогу». На підставі вказаного Закону Урядом затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1192 від 02.08.2000 року (надалі - Порядок призначення № 1192).

Відповідно до п. 3 Порядку призначення № 1192 розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Положеннями п. 4 Порядку призначення № 1192 передбачено, що допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.

Згідно із п. 5 Порядку призначення № 1192 розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд проводиться відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632, до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб; грошове забезпечення військовослужбовців; пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці; стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа);соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі утворення) рад, у тому числі пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу; допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; грошові перекази, отримані із-за кордону; дивіденди від цінних паперів; інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також задекларовані особою доходи, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення.

Відповідно до п. 8 Порядку призначення № 1192 допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.

Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця.

У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

Згідно із п. 13-1 Порядку призначення № 1192, якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: - якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: - у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у Постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17 у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним, позивач посилався на те, що при зверненнях до позивача відповідач у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням державної соціальної допомоги у розділі «Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім`ї, що проживають окремо» зазначила, що не має у власності земельної ділянки, однак позивачем приховано той факт, що 25.06.2019 року вона зареєструвала право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була передана в оренду ТОВ «Агродмитрівське» з орендною платою, яка становить 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком до 18.07.2029 року (а.с. 25-28), а тому дохід відповідача, отриманий від оренди земельної ділянки, не увійшов до середньомісячного сукупного доходу сім`ї, що вплинуло на правильність розрахунку сум допомоги на догляд.

Але позивачем будь-яких доказів, а саме: акту про проведення перевірки та доказів отримання відповідачем доходів від оренди, які вони вважають не увійшли до середньомісячного сукупного доходу сім`ї саме у спірний період часу, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не було надано.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

В матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 недобросовісно набула отримані кошти, оскільки 25.06.2019 року набула права власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була передана в оренду ТОВ «Агродмитрівське» з орендною платою, яка становить 12 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки на рік, строком до 18.07.2029 року.

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді допомоги саме з недобросовісністю набувача, яку згідно частини першої статті 81 ЦПК України має довести позивач.

Саме позивач допустив порушення чинного законодавства і безпідставно призначав державну соціальну допомогу, більше того, позивачем не доведено, що у відповідача відбулися матеріалів зміни.

Отже зі сторони відповідача відсутня недобросовісність і нема підстав відповідно до ст. 1215 ЦК України для стягнення з нього незаконно призначеної державної соціальної допомоги.

Грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги надані позивачем відповідачу добровільно та на підставі необхідних для цього документів, тому підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції не в повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, надав неналежну правову оцінку доказам у справі, що призвело до постановлення рішення, яке не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Внаслідок зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4026,00 грн сплаченого судового збору за апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2024 року - скасувати.

У задоволенні позову Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд за ним - відмовити.

Стягнути з Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4026,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: