ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа: 766/2977/20
провадження: 22-ц/819/258/24
Постанова

іменем України

19 вересня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя доповідач),

судді: Базіль Л.В,

Пузанова Л.В.,

секретар судового засідання: Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 травня 2024 року, постановлене під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна; переведення на позивача прав та обов`язків покупця,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна та переведення на позивача прав та обов`язків покупця.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є співвласником з часткою 88/100 частин домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

12/100 частин домоволодіння на праві спільної часткової власності належало відповідачу ОСОБА_2 , який 27 вересня 2019року, діючи через приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільову О.Г., повідомив позивача про бажання продати свою частку за ціною 190 080,00 грн.

Бажаючи придбати частку домоволодіння за запропонованою відповідачем ціною та маючи переважне право перед іншими особами на купівлю частки, ОСОБА_1 24 жовтня 2019 року направила відповідну заява нотаріусу Дергільовій О.Г. та співвласнику ОСОБА_2 , надавши свою згоду на укладання договору купівлі-продажу.

Нотаріус Дергільова О.Г., у присутності позивача та її представника ОСОБА_4 , зателефонувала продавцю, повідомила про бажання позивача придбати 12/100 частин домоволодіння за ціною 190080,00 грн. та пропозицію зустрітися та виконати належні процедури з купівлі-продажу частки. ОСОБА_2 відмовився зустрітися та укласти договір купівлі-продажу частини домоволодіння, не пояснивши причини.

05 листопада 2019 року відповідач, діючи через нотаріуса Дергільову О.Г., повторно подав заяву, в якій повідомив позивача про бажання продати належну йому частину домоволодіння за ціною 347 060,00 грн.

15 листопада 2019 року ОСОБА_1 направила повідомлення нотаріусу Дергільовій О.Г. та ОСОБА_2 , що вона не відмовляється від придбання частини домоволодіння за збільшеною ціною, але продавець та покупець мають зустрітися та обговорити умови угоди.

У присутності позивача та її представника, нотаріус ОСОБА_5 зателефонувала продавцю ОСОБА_2 , якого повідомила про пропозицію ОСОБА_1 обговорити угоду та придбати частку домоволодіння, на що відповідач заявив, що не відчужить належну йому частку нерухомості на користь ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 не виставив свою частку на публічні торги, торги не проводилися, і в порушення вимог ст.362 ЦК України частка домоволодіння була відчужена іншій особі - ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус Дергільова О.Г., в порушення вимог ст.362 ЦК України, будучи обізнаною про бажання позивача придбати спірну частину домоволодіння, 13 грудня 2019 року нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу 12/100 частин домоволодіння, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що укладенням договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 грудня 2019року порушено її переважне право, як співвласника майна, а тому цей договір згідно ч.1 ст.215, ч.1 ст.203, ч.1 ст.362 ЦК України слід визнати недійсним.

ОСОБА_6 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 12/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , укладений 13 грудня 2019 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в частині покупця; перевести на позивача права та обов`язки покупця за договором від 13 грудня 2019року купівлі-продажу 12/100 частки зазначеного домоволодіння; виплатити ОСОБА_3 347 060,00 грн., що внесені позивачем на депозитний рахунок суду; вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 травня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Зобов`язано ТУ ДСА України в Херсонській області повернути ОСОБА_1 , з депозитного рахунку НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 347 060,00 грн, внесені ОСОБА_1 за платіжним дорученням №1 від 20 лютого 2020 року АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» у вигляді застави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відмовивши у задоволені позову, суд першої інстанції вважав, що переважне право позивача на придбання частки домоволодіння у спільній частковій власності не було порушено. ОСОБА_2 , як продавець частки мав право на збільшення ціни товару, про що заздалегідь повідомив позивача. Отримавши заяву від 05 листопада 2019року про продаж майна за ціною 347060,00грн., ОСОБА_1 протягом місяця не надала своєї згоди на придбання нерухомого майна за запропонованою ціною, а відтак відповідач мав право на відчуження належної йому частки на користь іншої особи. При укладені оспорюваного договору купівлі продажу від 13 грудня 2013року не встановлено порушень вимог ст. 362, 626,627,638 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, пославшись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду від 07 травня 2024 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначила, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясовані обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки поданих доказів, не доведено обставини, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Зокрема, суд не врахував доводи позивача про те, що заяви ОСОБА_2 про намір продати належну йому частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 27 вересня 2019 року та від 05 листопада 2019 року (про зміну ціни), оформлені приватним нотаріусом Дергільовою О.Г. без зазначення істотних умов, як цього вимагає ст. 362 ч.2 ЦК України.

Заява ОСОБА_2 від 27 вересня 2019року про намір продати свою частку у спільній частковій власності за ціною 190080,00грн., була оформлена приватним нотаріусом Дергільовою О.Г. на бланку серії ННХ №540272 та направлена за правильною адресою проживання позивача.

Заявою серії ННН №850403, оформленою приватним нотаріусом Драгнєвіч Л.Ю., позивач повідомила відповідача про намір придбати належну ОСОБА_2 частину домоволодіння за запропонованою ціною, однак відповідач не з`явився для укладення договору. На думку скаржника, стаття 362 ЦК України не визначає для відповідача, як продавця, можливість зміни раніше запропонованої ціни продажу майна, а тому повинно діяти перше письмове повідомлення про продаж частки лише за ціною 190080,00грн., яке не було відкликано продавцем.

Однак, 05 листопада 2019року у заяві оформленій на бланку приватного нотаріуса серії НОА №875065, ОСОБА_2 змінив ціну продажу частки на 347060,00грн., вказавши неправильну адресу проживання позивача для того, щоб унеможливити для ОСОБА_1 її отримання та безперешкодного укладення договору купівлі-продажу майна з ОСОБА_3 . Незважаючи на дії відповідача, скаржник отримала заяву від 05 листопада 2019року та висловила свою згоду на придбання частки нерухомості за ціною 347060,00грн. Попри надану позивачем згоду, 13 грудня 2019року відповідачі в порушення вимог ст.362 ЦК України уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна.

При ознайомлені з матеріалами справи позивач виявила підробку документів, яка полягає у заміні першої заяви відповідача від 27 вересня 2019року виконаної на бланку серії ННХ №540272, на копію заяви складену на бланку НОА №540273, в якій зазначена неправильна адреса проживання позивача.

У заяві від 05 листопада 2019року бланк серії НОА №875065 (про зміну ціни продажу) вказана неправильна адреса проживання ОСОБА_1 , а тому цей документ замінили на підроблений серії НОА №875064, де вказали правильну адресу її проживання. На думку скаржника, підробка документів здійснена з метою доведення, що перша заява їй не направлялася, а друга заява видалася як перше повідомлення від ОСОБА_2 про запропоновану ціну продажу, оскільки продавець не мав права змінити ціну продажу шляхом її збільшення.

Суд безпідставно стягнув на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00грн. без наявності документа про понесення стороною таких витрат.

Позиція інших учасників

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Розгляд справи апеляційним судом

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити.

У письмовому клопотанні від 18 вересня 2024року просила виключити з доказів та вилучити із матеріалів справи підроблені документи: заяви ОСОБА_2 , виконані на нотаріальних бланках ННХ №540273 та НОА №875064, які є неналежними доказами та свідчать про злочинні дії нотаріуса і відповідачів, не без участі працівників суду. Винести ухвалу про направлення відповідних матеріалів до прокуратури для проведення слідчих дій і притягнення винних до відповідальності.

Заслухавши пояснення скаржника, суд вважав, що оскільки поставлені у клопотанні питання про визнання зазначених документів підробленими, фактично є частиною доводів апеляційної скарги, оцінка яких здійснюється судом апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті, то окремому розгляду це клопотання не підлягає.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адвокат Вініченко О.В. повторно в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені в порядку ст.128 ч.5 ЦПК України.

Згідно ст.372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №177520046 від 14 серпня 2019 року, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 88/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно договору дарування від 11 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належало 12/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с.53-55).

27 вересня 2019 року ОСОБА_2 , через приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільову О.Г., подав заяву, в якій повідомив позивача ОСОБА_1 про намір продати належні йому 12/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 за ціною 190080,00грн. Переважне право на купівлю частини домоволодіння можна реалізувати протягом одного місяця від дня отримання цього повідомлення.

В матеріалах справи наявні дві нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_2 від 27 вересня 2019 року з однаковим текстом, викладені на бланках серії ННХ 540273, зареєстровано в реєстрі за №2115 та серії ННХ 540272, зареєстровано в реєстрі за №2114 та направлені співвласнику ОСОБА_1 за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , відповідно (а.с.4; 218).

24 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 у нотаріально поданій заяві повідомила приватного нотаріуса Дергільову О.Г. про свою згоду придбати у співвласника ОСОБА_2 належні відповідачу 12/100 частин домоволодіння за ціною 190080,00грн. (а.с.5).

Листом від 30 жовтня 2019 року приватний нотаріус повідомила позивача про ознайомлення відповідача із її заявою від 24 жовтня 2019року. Продавець ОСОБА_2 наміру щодо продажу належної йому частки у домоволодінні не виявив, 30 жовтня 2019року до офісу нотаріуса з метою укладення договору не з`явився (а.с.6).

05 листопада 2019 року ОСОБА_2 , через приватного нотаріуса Дергільову О.Г., заявою повідомив ОСОБА_1 , що бажає продати належну йому частину домоволодіння за ціною 347060,00 грн., що еквівалентно 14000,00 доларів США на дату підписання заяви. Переважне право на купівлю частини домоволодіння можна реалізувати протягом одного місяця від дня отримання цього повідомлення.

В матеріалах справи наявні дві нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_2 від 05 листопада 2019 року з однаковим текстом, викладені на бланках серії НОА 875064, зареєстровано в реєстрі за №2412 та серії НОА 875065, зареєстровано в реєстрі за №2413, які направлені співвласнику ОСОБА_1 за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно (а.с.7; 217).

15 листопада 2019 року ОСОБА_1 направила лист ОСОБА_2 та приватному нотаріусу Дергільовій О.Г., в якому зазначила : «На Вашу заяву від 05 листопада 2019 року, зареєстровану за №2412 та виконану на нотаріальному бланку серії HOA 875064 повідомляю наступне:

1.Двадцять сьомого вересня 2019 року я отримала заяву - пропозицію від ОСОБА_2 про продаж 12/100 частки у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ) за суму 1906080 грн.

Мною була дана згода на покупку зазначеного будинку за встановленою ціною продавцем ОСОБА_2 за 190080 грн., на що мною була направлена письмова заява продавцю та приватному нотаріусу. Я чекаю продавця ОСОБА_2 для проведення розрахунків за угодою.

Відповідно до ст. 207 ЦК України Правочин (угода, договір) вважаються таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони та підписаний сторонами.

Таким чином, виходячи зі ст. 207 ЦК України між нами укладена угода (правочин) про покупку12/100 частини будинку. Що належить продавцю ОСОБА_2 . Відмови від укладеного правочину мною не отримано. А я такої згоди не даю. І я чекаю зустрічі для завершення укладання угоди та проведення розрахунків. Ви можете відмовитись від укладеного правочину тільки через суд, подавши до суду позовну заяву та мати правові наслідки від відмови від правочину, тобто повернути збитки покупцю та сплатити моральну шкоду.

2. П`ятого листопада 2019 року мною отримана заява про повідомлення мене що ОСОБА_2 має намір продати 12/100 частки будинку, зазначеного в частині першій цього повідомлення за ціною 347 060 грн. начебто попереднього повідомлення від 7 вересня 2019 року не було. До цієї пропозиції ми можемо повернутись тільки тоді, коли будуть вирішені усі юридичні питання, зазначені у листі від 27 вересня 2019 року, тобто тоді коли буде розірвана укладена угода (правочин) про покупку зазначеного будинку за 190080 грн. При продажі частки іншим особам, мною буде заявлений позов про розірвання договору купівлі-продажу частки і ви понесете додаткові збитки, що є не бажаним» (а.с.8).

13 грудня 2019 року між ОСОБА_2 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу 12/100 частки у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж частки вчинений за 347060,00 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 2782 (а.с.53-55).

Право власності ОСОБА_3 на придбану частку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.56)

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Частиною першою статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно із частиною першою та другою статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні може бути направлена їм нотаріусом заява продавця згідно положень статі 84 Закону України «Про нотаріат».

Суб`єктивне право на продаж частки сторонній особі виникає у співвласника з моменту одержання відмови усіх інших співвласників від здійснення переважного права на купівлю або нездійснення ними цього права протягом одного місяця від дня отримання ними повідомлення, якщо предметом договору купівлі-продажу є нерухоме майно. При цьому під здійсненням переважного права необхідно вважати передання (надіслання) продавцю оферти щодо укладення основного або попереднього договору купівлі-продажу частки.

Встановлені у справі обставини свідчать, що нотаріально посвідченою заявою від 27 вересня 2019року ОСОБА_2 , будучи співвласником домоволодіння, розташованого за адресоюАДРЕСА_1 повідомив іншого співвласника - ОСОБА_1 про намір продати належну йому 12/100 частину житлового будинку за ціною 190080,00грн. Позивач погодилася на придбання нерухомого майна за запропонованою ціною.

Разом з цим, направлення відповідачем зазначеної заяви в порядку статті 362 ЦК України та згода позивача на укладення договору, не створили для ОСОБА_2 беззаперечного обов`язку щодо укладення договору купівлі-продажу на попередньо запропонованих умовах. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач як продавець майна, не мав права в подальшому змінити раніше визначену ціну за його частину у об`єкті спільної часткової власності, позбавлені правового обґрунтування.

Оскільки за приписами ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна має бути укладеним у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, то направлення лише пропозиції укласти договір та відповідь про прийняття цієї пропозиції не створюють підстав вважати, що між сторонами виникли договірні правовідносини. Посилання ОСОБА_1 на те, що сторонами була укладена угода (правочин) про придбання нею 12/100 частин житлового будинку, а відмовитися від цієї угоди відповідач може лише шляхом звернення до суду з позовом, колегія суддів визнає неприйнятними.

Нотаріально посвідченою заявою від 05 листопада 2019року ОСОБА_2 в порядку статті 362 ЦК України повідомив ОСОБА_1 про намір продати належну йому частину домоволодіння за ціною 347060,00грн. В ході розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій позивач не заперечувала факт її ознайомлення зі змістом цієї заяви, серед іншого, із запропонованою продавцем ціною продажу частки та строком необхідним для надання відповіді.

Зі змісту направленого ОСОБА_1 на адресу відповідача листа від 15 листопада 2019року не встановлено висловленої позивачем згоди на придбання частини домоволодіння за ціною 347060,00грн., а відтак доводи останньої про те, що відчуження нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 13 грудня 2019року на користь ОСОБА_3 відбулося з порушенням переважного права співвласника, в супереч вимог статті 362 ЦК України, колегія суддів оцінює критично.

Встановлено, що за укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договором купівлі-продажу 12/100 частки у праві власності на домоволодіння від 13 грудня 2015 року, продавець отримав 347060,00грн., що відповідає ціні продажу нерухомого майна, визначеній у пропозиції для ОСОБА_1 від 05 листопада 2019року. Зазначене свідчить про тотожність умов, які пропонувалися позивачу для придбання частки відповідача у спільній частковій власності, та умов, на яких ця частка відчужена на користь ОСОБА_3 .

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зокрема, нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_2 від 27 вересня 2019 року з однаковим текстом, викладені на бланках серії ННХ 540273, зареєстровано в реєстрі за №2115 та серії ННХ 540272, зареєстровано в реєстрі за №2114 та заяви від 05 листопада 2019 року з однаковим текстом, викладені на бланках серії НОА 875064, зареєстровано в реєстрі за №2412 та серії НОА 875065, зареєстровано в реєстрі за №2413, судом не встановлено ознак підроблення цих документів. Заяви складено на різних нотаріальних бланках, зареєстровані в реєстрі за різними номерами, що відповідає вимогам глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012року, №296/5. Зазначення у заявах різних адрес проживання позивача АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , за якими направлялася кореспонденція, не вплинуло на можливість одержання ОСОБА_1 цих заяв та ознайомлення з ними. Доказів на спростування цих обставин суду не надано. З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для звернення до органів прокуратури з окремою ухвалою в порядку ст.385 ЦПК України для проведення слідчих дій за фактом підроблення документів. Проте наведене не впливає на право ОСОБА_1 самостійно звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Аргументи апелянта про те, що вирішення судом першої інстанції питання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 судових витрат, пов`язаних з наданням відповідачу правничої допомоги у розмірі 7000,00грн., здійснено без наявності документу про такі витрати, колегія суддів визнає неприйнятними з огляду на таке.

Встановлено, що 05 лютого 2021року між ОСОБА_3 та адвокатом Вініченком О.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.100-101).

Згідно Додаткової угоди №1 від 08 лютого 2021року сторони погодили, що вартість наданих адвокатом послуг становить: ознайомлення з матеріалами справи, формування лінії захисту інтересів клієнта 1000,00грн.; захист інтересів клієнта в судовому засіданні з підготовкою процесуальних документів (за необхідністю) 2000,00грн. Оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом після набрання рішенням у справі законної сили, але не пізніше 31.12.2021року на підставі підписаних актів приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги (а.с.102).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 06 серпня 2021року загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 7000,00грн. (а.с.103).

У відповідності до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої наведеної норми права, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

У відповідності до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ураховуючи наведені приписи процесуального закону та надані ОСОБА_3 докази понесення витрат, пов`язаних із наданням їй професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, колегія суддів погоджується з присудженим до стягнення з позивача на користь відповідачки розміром судових витрат в сумі 7000,00грн., який фактично ОСОБА_1 не оспорювався, відповідні аргументи апеляційна скарга не містить.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду від 07 травня 2024року, оскільки суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2024 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.В. Пузанова