Справа №717/1132/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Законний представник позивачки ОСОБА_3 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витрати понесені на судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок стягнути з відповідачки на його користь.

Законний представник позивачки: ОСОБА_3 .

Представник позивача: ОСОБА_4 .

Представники третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета

спору - органу опіки та піклування

Кельменецької селищної ради

Дністровського району Чернівецької області: ОСОБА_5 .

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позов і пояснила, що звернулася у суд, бо мати тривалий час не допомагає. За останній рік ні разу не подзвонила. За 9 років нічим не допомагала, все купував батько, нічого не оплачувала у школі, не цікавилася її здоров`ям. Після випускного в дитячому садку мати поїхала за кордон і позивачку виховував батько. Потім з мамою втратила зв`язок. Мати поїхала у кінці 2015 року і повернулася у 2018 році з іншим чоловіком і дитиною. ОСОБА_1 востаннє з матір`ю бачилися у липні 2023 року , спілкувалися у серпні 2023 року, вже рік не спілкуються. Мати взагалі не цікавилася нею. Мати не відвідує батьківські збори, жодного разу не була у школі. З 1 по 9 клас позивачку забезпечує батько. ОСОБА_1 живе з батьком. З 2018 року ОСОБА_1 спілкувалася з матір`ю, але у матері є інша дитина, коли приходила до матері, її залишали з дитиною. З 2018 року мати нічого не давала. Про те, що мати повернулася в Україну, сказав батько. Раніше ОСОБА_6 приходила до матері на вихідні. Так було до 2022 року. Потім стала рідко приходити. Мати рідко телефонує, раз на три місяці. Мати не відвідує ОСОБА_1 за її місцем проживання. З 2023 року ОСОБА_1 спілкувалася із ОСОБА_2 на вулиці, це були випадкові зустрічі.

Законний представник позивачки ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позов і пояснив, що з 2015 року сам утримує свою доньку ОСОБА_1 , яка живе з ним. У 2015 році ОСОБА_2 поїхала за кордон, а саме у м. Москва. 2-3 місяці вона ще телефонувала, а потім зв`язок припинився. ОСОБА_3 їздив у Москву, але ОСОБА_2 вже переїхала, тому він не знайшов дружину, оскільки не було зв`язку. Були чутки, що у неї інша сім`я. У 2018 році ОСОБА_2 зателефонувала і повідомила, що вагітна і потрібно розірвати шлюб. ОСОБА_3 найняв адвоката і вони розлучилися. Донька далі жила із ОСОБА_3 . ОСОБА_2 повернулася в Україну і забрала свої речі. ОСОБА_2 жила у селищі Кельменці. У 2018 році ОСОБА_1 відвідувала матір, іноді дитині щось дарували, але допомоги в утриманні не було. До 2020 року донька ходила до матері у гості, потім стосунки змінилися і донька перестала ходити до матері. Протягом останнього року дитина не відвідувала матір. ОСОБА_2 не відвідує доньку. З 2018 року ОСОБА_7 кошти, речі, продукти дитині не передавала. За весь час перебування за кордоном відповідачка один раз щось передала дитині. ОСОБА_2 не цікавиться донькою. З часу відкриття провадження у справі, поведінка відповідачки не змінилася.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що з 2018 року спілкувалася з дитиною, по мірі можливості допомагала доньці. У 2018 році народила іншу дитину і не мала матеріальної можливості допомагати ОСОБА_1 . З серпня 2023 року не спілкувалася з ОСОБА_1 , бо образилася на доньку. 25 або 28 серпня донька попросила грошей на телефон, відповідачка сказала, що немає грошей і попросила почекати. Донька образилася і ОСОБА_2 теж образилася, з того часу вони не спілкувалися. ОСОБА_1 не підіймала слухавку. ОСОБА_2 спілкувалася із вчителькою. Раніше у доньки була класним керівником ОСОБА_8 , спілкувалася з нею 2 рази за період з 2018 року по 2022 рік. Напочатку 2016 року ОСОБА_2 виїхала за кордон, кілька разів висилала гроші. Чотири рази приблизно по 5000 рублів. У березні 2018 року ОСОБА_2 вернулася в Україну. ОСОБА_3 перешкоджав бачитися з донькою, погрожував. Потім ОСОБА_1 почала відвідувати матір і так було до 2023 року. З травня 2024 ОСОБА_2 хотіла зателефонувати доньці, але не наважилася, а ОСОБА_3 не відповідав. ОСОБА_2 нічого не передавала ОСОБА_1 13 вересня 2024 року ОСОБА_2 зустрілася з ОСОБА_1 , провела з нею час, поспілкувалися. Досягли згоди спілкуватися та бачитися.

Представник відповідачки ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає висновок органу опіки та піклування однобоким, оскільки допитані лише свідки позивача. Орган опіки та піклування не врахував пояснень відповідачки щодо конфлікту між матір`ю і дитиною.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився.

Свідок ОСОБА_10 дала суду показання про те, що являється прабабусею ОСОБА_1 та живе разом із ОСОБА_2 . У січні 2015 року ОСОБА_3 відправив свою дружину ОСОБА_2 на автобусі в м. Москву. ОСОБА_2 працювала в магазині і її обманули, був борг більше 60000 гривень, вона повертала борги. В Росії ОСОБА_2 знову обманули. ОСОБА_2 передала гроші ОСОБА_3 , але він не повертав борги. Сім`я розпалася. ОСОБА_1 відвідувала матір. ОСОБА_2 купувала речі, продукти, робила подарунки ОСОБА_1 . З 2018 року ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_2 щотижня. По вихідних ОСОБА_1 жила у ОСОБА_2 , так було до вересня 2023 року. На Новий Рік у 2023 році ОСОБА_2 дала ОСОБА_1 1000 гривень. З вересня 2023 року ОСОБА_1 не приходить до матері.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що з 2016 року ОСОБА_7 у ОСОБА_12 не бачив. ОСОБА_13 сам виховував доньку. ОСОБА_13 возить свою доньку ОСОБА_14 до школи. З 2016 року бачив ОСОБА_2 один раз у перукарні.

Свідок ОСОБА_15 дала суду показання про те, що у неї був конфлікт з ОСОБА_2 , оскільки остання позичила грошей і не хотіла повертати. Із ОСОБА_1 свідок знайома. У 2016 році ОСОБА_6 пішла у школу. ОСОБА_3 збирав дитину до школи, купував канцтовари. ОСОБА_2 нічого дитині не купувала. Свідок спілкується із ОСОБА_6 , яка нічого не розказує про матір. Дитину утримує і забезпечує батько ОСОБА_16 та бабуся ОСОБА_17 . Середан ОСОБА_14 самостійно утримує батько ще з садочка. Свідку відомо, що ОСОБА_6 ходила до матері, а потім відмовилася ходити до матері і вже рік або два не ходить, причини невідомі свідку.

Свідок ОСОБА_18 дала суду показання про те, що знайома із ОСОБА_6 , яка приходила гратися до її доньки. ОСОБА_3 привозив ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з малечку і до 2023 року. ОСОБА_13 привозив доньку на вихідні, тобто у п`ятницю привозив, а у неділю забирав. ОСОБА_7 передавала вчительці кошти на харчування доньки, це було приблизно 2018 або 2019 рік, коли дитина була у четвертому класі. Чому ОСОБА_6 перестала ходити до матері свідку невідомо. За останній рік свідок не бачила ОСОБА_19 у матері.

Свідок ОСОБА_20 дала суду показання про те, що являється матір`ю відповідачки та бабусею позивачки. 19 січня 2016 року ОСОБА_2 поїхала у м. Москву. ОСОБА_2 сказала, що її чоловік відправив закордон на заробітки. Після цього ОСОБА_6 залишилася з батьком. ОСОБА_2 передала гроші з м. Москви. ОСОБА_3 для дитини. 15 березня 2028 року ОСОБА_2 приїхала у селище Кельменці, народила другу дитину, доглядала за дитиною. ОСОБА_3 вимкнув телефон доньки, через що ОСОБА_2 не могла додзвонитися до дитини. ОСОБА_2 отримувала на дитину 840 гривень. Потім відносини налагодилися, приблизно через рік півтора, десь у 2019 році чи 2020 році ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , які живуть разом на вихідні, а саме приходила у п`ятницю, а ОСОБА_3 забирав її у неділю. ОСОБА_6 востаннє приходила до матері у серпні 2023 року. ОСОБА_6 попросила у матері новий телефон. ОСОБА_2 сказала, що спочатку зберуть молодшу доньку у перший класі, а телефон ОСОБА_6 куплять на день народження. ОСОБА_6 розсердилася. ОСОБА_2 купувала одяг ОСОБА_6 два роки тому. ОСОБА_2 купила ОСОБА_6 кільце. Після приїзду в Україну ОСОБА_2 давала гроші ОСОБА_6 на свята, купувала одяг. З серпня 2023 року ОСОБА_6 не хотіла спілкуватися з матір`ю, вони взагалі не спілкувалися.

Свідок ОСОБА_21 дала суду показання про те, що являється бабусею позивачки. ОСОБА_6 живе у АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , який її утримує і піклується про доньку. Свідок ОСОБА_21 їм допомагає. З 6 років ОСОБА_6 живе із ОСОБА_3 В перший клас дитину вів батько. ОСОБА_2 має іншу сім`ю. ОСОБА_2 не приймає участі у житті ОСОБА_22 відвідує ОСОБА_2 , яка не живе з донькою з 2015 року. Більше року ОСОБА_23 та ОСОБА_2 не спілкуються.

Свідок ОСОБА_24 дав суду показання про те, що знайомий з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Йому відомо, що ОСОБА_3 повністю утримує доньку на протязі останніх 10 років. ОСОБА_2 не приймала участі в утриманні і вихованні доньки. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не живуть спільно.

Свідок ОСОБА_25 дала суду показання про те, що ОСОБА_6 живе з батьком ОСОБА_3 і бабусею ОСОБА_21 у АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_6 , вона спілкується з батьком і бабусею. ОСОБА_6 живе з батьком від народження. Приблизно з 2015 року ОСОБА_2 не живе з донькою. З 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 разом не бачила.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2007 року. Сторони є батьками ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 березня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини стверджуються рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 березня 2018 року по справі № 717/144/18, копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 виданого 24 листопада 2009 року на бланку серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 займається її вихованням та утримує. ОСОБА_2 проживає окремо. Вказані обставини стверджується показаннями свідків, довідкою Кельменецької селищної ради № 401 від 04 березня 2024 року.

Відповідачка ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала Кельменецький ліцей-опорний заклад Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області, у якому навчається її донька, не проявляє цікавості до доньки. Вказана обставина стверджується характеристикою № 144/07-07 від 24 квітня 2024 року виданої Кельменецьким ліцеєм-опорним закладом.

Згідно висновку виконавчого комітету Кельменецької селищної ради №138 від 21 червня 2024 року, виконавчий комітет Кельменецької селищної ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_1 .

Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що ОСОБА_2 не піклується про духовний і фізичний розвиток своєї доньки ОСОБА_1 , не надає матеріальної допомоги на її утримання, тривалий час не спілкується з донькою та не цікавиться її здоров`ям, життям, інтересами, що свідчить про її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказана обставина стверджується дослідженими судом письмовими доказами та показаннями та свідків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Обставини цієї справи не свідчать про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Суд враховує, що відповідачка після відкриття провадження у справі виявляє бажання брати участь в утриманні та вихованні доньки.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, поведінки обох батьків, між якими існує особистісний конфлікт, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині її права на спілкування з обома батьками та збереження зв`язків із сім`єю, суд вважає відсутніми підстави для застосування до відповідачки такого крайнього (виняткового) заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Розірвання сімейних зв`язків можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволені позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав слід відмовити, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виконання обов`язків з виховання доньки.

При цьому суд враховує бажання відповідачки відновити спілкування з донькою, бажання відповідачки змінити свою поведінку, а тому суд вважає необхідним в інтересах ОСОБА_1 , надати можливість матері та доньці налагодити їх родинні стосунки.

На думку суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки не містить обгрунтованого висновку по застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідачки.

Згідно до ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що в даному випадку висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини.

На підставі ст. ст. 150,155, 164, 179 - 183, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 , про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 25 вересня 2024 року.

Суддя: