Провадження №2/523/1451/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"12" серпня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, якою просить:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь, додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 110157,75 грн.

В обґрунтування позову зазначила, щовона ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюб з ОСОБА_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року шлюб розірвано. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у виховані дітей не приймає, не навідує, тривалий час ухиляється від свого обов`язку утримувати дітей та взагалі надавати в добровільному порядку будь-яку фінансову допомогу дітям відмовляється. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року у справі №522/8394/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у сумі 2 000,00 грн. та сина ОСОБА_4 у сумі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви - 14 травня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі. Вирішення всіх побутових питань щодо дітей в повному обсязі несе позивачка одноособово. Починаючи з вересня 2022 року, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хворіли на сезонні захворювання по черзі, та позивачкою були витрачені грошові кошти на придбання елементарних лікарських засобів на суму 31 455,46 грн.

На деякий час дітям було необхідно змінити раціон харчування, а саме: додати до раціону більше фруктів, овочів, молоковмісних продуктів, вказане викликало низку додаткових витрат на харчові продукти у розмірі 60 320,68 грн. (приблизно но 4000 грн. на кожну дитину щомісяця).

Окрім предметів першої необхідності, найнеобхідніших витрат, позивачкою за рекомендаціями лікарів, здійснювалися (здійснюються) й інші додаткові витрати на дітей: придбання вітамінів і мінералів, які підтримують захисні сили дітей, пастеризованих гомогенізованих м`ясних, овочевих та фруктових пюре спеціального дитячого харчування, придбання розвиваючих іграшок, розвиваючих книжок, засобів безпеки (блокатори для шухлядок, замки для ручок, захист на гострі кути, протектори для розеток, тощо) на загальну суму 3348,00 грн., що може позивач підтвердити лише квитанціями які у неї залишилися.

Позивачка є фізичною особою підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, у зв`язку з тим, що вона працює та у неї відсутня можливість здійснювати нагляд за своїми дітьми у робочі години, тому нею було прийнято рішення, з урахуванням інтересів дітей, направити їх до ТОВ "Заклад дошкільної освіти - Заклад початкової освіти "СМАРТ" Навчально-виховний комплекс (об`єднання) Ступінь: І-ІІІ. Даний заклад був обраний позивачем у зв`язку із тим, що дітям приділяється більше уваги зі сторони педагогічного персоналу та з урахуванням наявності в ньому бомбосховища, що в першу чергу необхідно для безпеки дітей. Додаткові витрати на навчання дітей у вказаному закладі становлять 1420,30 грн.

Наприкінці вересня 2022 року внаслідок чергової терористичної атаки на місто Одесу з боку рф, позивачкою було прийнято рішення поїхати до бабусі, яка проживає у Молдавії. Під час перебування дійте у Молдавії, для того щоб відволікати своїх дітей від вищезгаданих подій, позивачкою здійснювались додаткові витрати на дітей, а саме придбання розвиваючих іграшок, розвиваючих книжок на суму 12483,96 грн.

Негайною потребою було у покупка сезонного одягу дітям, однак - з урахуванням дуже високих цін на дитячий одяг, додатково позивачкою були витрачені грошові кошти у розмірі більше ніж 40000 грн., але зберіглись тільки квитанції та чеки на суму 26677,40 грн.

Понесені Позивачою витрати загалом складають: 276 315,50 грн.

Враховуючи рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, тобто за 7 місяців на двох дітей розмір аліментів становить 28000 грн. А отже загальний розмір коштів, які батьки повинні витратити на дітей за 7 місяців становить 56000 грн. (28000 гри. + 28000 грн.). Від витрачених ОСОБА_1 коштів необхідно відняти суму гарантованих аліментів, а саме 56000 грн.

Тобто, 276 315,50 56 000,00 = 220 315,50 грн. це сума додаткових витрат на дітей за 7 місяців, частину з яких , а саме 110 157, 75 грн позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач є працездатний, будь-яких захворювань не має, інших дітей не має, має у власності нерухоме майно та три транспортних засоби, а тому має можливість оплатити половину додаткових витрат на дітей.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник ОСОБА_1 адвокат Главацький Ю.А. надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов, а також розглядати справу у їх з позивачем відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюб. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25.02.2021 року шлюб розірвано.

Від спільного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року у справі №522/8394/21, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 2 000,00 грн. та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви - 14 травня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачкою.

Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , навчаються у ТОВ «Заклад дошкільної освіти заклад початкової освіти «СМАРТ», що підтверджується довідками, виданими директором закладу 07.04.2023 року.

Суд зазначає, що між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 61-2371св18, від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, від 29.04.2022 у справі № 761/27222/20.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Окрім цього, слід зауважити, що звичайні регулярні витрати становлять основу аліментів, а будь-які додаткові витрати, обумовлені особливими обставинами та спрямовані на розвиток здібностей, лікування тощо, є додатковими витратами на дитину і не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19 визначає, що особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитини потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком /матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтвердженні відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі.

Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини.

У даному випадку, до додаткових витрат, які заявлені до стягнення, позивач ОСОБА_1 відносить:

-витрати на придбання лікарських засобів 31455,46 грн;

-витрати на харчові продукти, внаслідок зміни раціону харчування 60320,68 грн;

-витрати на придбання дитячого харчування, розвиваючих іграшок, книжок 3 348,00 грн та 12 483,96 грн;

-витрати понесені внаслідок відвідування дітьми закладу дошкільної освіти Заклад початкової освіти «СМАРТ» Навчально-виховний комплекс 142 030 грн;

-витрати на купівлю сезонного одягу 26677,40 грн;

Вивчивши надані суду квитанції а.с. 21-42, 45, 46, 47, 48, 49, 51 54 судом встановлено, що вони підтверджують купівлю продуктів харчування, медикаментів, іграшок.

Разом із тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до будь-яких медичних установ, центрів, з приводу хвороби дітей. Також, матеріали справи не містять виписок, медичних висновків, тощо, щодо необхідності застосування саме цих медичних препаратів, для лікування дітей. Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Кошти на продукти харчування, сезонний одяг, іграшки, розваги не вважаються додатковими витратами на дитину. Суд виходить з того, що вказані витрати не викликані особливими обставинами, не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини, тому не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини у розумінні статті 185 СК України.

Як свідчать матеріали справи, з відповідача на підставі рішення суду стягуються аліменти щомісячно на утримання неповнолітніх дітей. Зазначені витрати відносяться до матеріальних потреб дітей, а тому покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів. Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд виходить із того, що наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Водночас, аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.

При цьому суд звертає увагу на те, що у разі, якщо розмір аліментів, які сплачує боржник, не покриває половини витрат на оплату матеріальних потреб дитини, або має заборгованість зі сплати аліментів, то позивачка має право звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, або про стягнення пені за не сплату аліментів, а не про стягнення додаткових витрат на дитину.

Щодо стягнення з відповідача коштів за навчання дітей у ТОВ «Заклад дошкільної освіти заклад початкової освіти «СМАРТ», що є приватним закладом, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач обґрунтувала вибір саме платного закладу освіту, для навчання дітей, найвищими інтересами дітей, якістю наданих освітніх послуг, умовами навчання, а також обставинами воєнного стану. Як зазначає позивач, в умовах воєнного стану у 2022 році, більшість державних дошкільних закладів освіти Одеської області та міста Одеси були зачинені, а тому з 01.09.2022 року діти почали відвідувати ТОВ «Заклад дошкільної освіти Заклад початкової освіти «СМАРТ» Навчально-виховний комплекс, оскільки саме цей заклад знаходиться поблизу місця проживання позивачки, а також має велику перевагу - бомбосховище.

Суд вважає наведені позивачем доводи щодо вибори освітнього закладу, саме станом на 2022 рік, коли більшість навчальних закладів були або закриті, або пропонували онлайн навчання, обґрунтованими, та такими що відповідали найкращим інтересам дітей, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини витрат, понесених нею на навчання спільних дітей.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 оплатила навчання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у навчальному закладі, в сумі 100 030 грн, а саме:

- а.с. 43 квитанція АТ КБ Приватбанк від 01.09.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 10 500 грн. за навчання ОСОБА_3 , за вересень 2022 року;

- а.с. 45 квитанція АТ КБ Приватбанк від 02.09.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 6 930 грн. за навчання ОСОБА_4 , за вересень 2022 року;

- а.с. 46 квитанції АТ КБ Приватбанк від 31.10.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів за навчання ОСОБА_3 , в сумі 12 000 грн. та Постриган Ганною грошових коштів за навчання ОСОБА_4 , в сумі 9 000 грн.

- а.с. 47 квитанції АТ КБ Приватбанк від 05.12.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів за навчання ОСОБА_3 , в сумі 9 900 грн.

- а.с. 48 квитанції АТ КБ Приватбанк від 05.12.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів за навчання ОСОБА_3 , в сумі 9 900 грн.

- а.с. 49 квитанції АТ КБ Приватбанк від 05.12.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів за навчання ОСОБА_4 , в сумі 9 900 грн.

- а.с. 50 квитанції АТ КБ Приватбанк від 05.12.2022 року містить інформацію про сплату ОСОБА_5 грошових коштів за навчання ОСОБА_4 , в сумі 9 900 грн.

- а.с. 50 квитанції до прибуткового касового ордеру №48 та № 49 від 29.09.2022 року містить інформацію про прийняття від ОСОБА_6 оплати за навчання в сумі 12 000 грн. та 10 000 грн.

З огляду на викладене, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 50% понесених позивачем додаткових витрат у сумі 50 015 грн.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, їх навчанні та розвитку, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81,134, 137, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 50 015 грн. (п`ятдесят тисяч п`ятнадцять) гривень.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 17.09.2024р., у зв`язку із перебування судді Далеко К.О. у відпустці з 13.08.2024 року по 12.09.2024 року.

Суддя: К.О. Далеко