Справа № 466/7543/22 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/160/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: заявника ОСОБА_1 , її представника -

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Третя Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт проживання її та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, в період з березня 2017 року до 05 вересня 2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_3 , за місцем його проживання.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті, 14.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася в Третю Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої зареєстрована в спадковому реєстрі спадкова справа за №69684071.

Вказує на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у 2016 році прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , яка складалася з 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 . Стверджує, що інших спадкоємців, окрім неї, немає.

23.09.2022 року нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори листом №2749/02-14 повідомила ОСОБА_1 , що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , їй рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до дня його смерті.

Зазначає, що факт спільного проживання її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, підтверджується тим, що вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів, разом оплачували комунальні послуги, спільно придбавали предмети домашнього вжитку, меблі, продукти харчування, тощо. Заявниця через хворобливий стан чоловіка, здійснювала догляд за ним, як за місцем проживання, так і відвідуючи у закладах охорони здоров`я, куди чоловік був госпіталізований, купувала ліки, поповнювала мобільний рахунок чоловіка, знімала кошти з банківських карток, окрім того, даний факт можуть повідомити сусіди та знайомі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржила заявник ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її заяву задовольнити.

Заявник вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не враховано обставин, що мають значення для справи, та доказів, якими підтверджувалися дані обставини. Зокрема, безпідставно не враховано, що ОСОБА_3 пережив свою дружину - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дітей у них не було, тому після її смерті проживав один, а з березня 2017 року і до дня смерті проживав уже разом з нею (заявником), що підтверджено довідкою ТОВ «УК «Збоїща» №157 від 08.09.2022 року та актом ТОВ «УК «Збоїща» №241 від 22.11.2022 року, а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Заявник наголошує, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , окрім неї, немає.

Вказує, що з березня 2017 року по 05.09.2022 року проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується долученими нею письмовими доказами, яким суд першої інстанції не дав належної правової оцінки.

Зазначає, що незаперечним доказом їх спільного із спадкодавцем проживання однією сім`єю є те, що протягом останніх п`яти років вона здійснювала догляд за хворим чоловіком, купувала ліки та лікувала його в закладах охорони здоров`я.

Вважає, що суд не дав належної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили факт проживання заявника із померлим ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до дня його смерті, та безпідставно не врахував квитанцій та платіжних доручень про оплату комунальних послуг, які долучені до матеріалів справи.

В судове засідання апеляційного суду представник заінтересованої особи не з`явився, від Третьої Львівської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Заслухавши пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядає суд, визначено у статті 315 ЦПК України.

Так, зокрема, частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 1 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За вимогами статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Частиною другою статті 294 ЦПК України передбачено, що з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

У частині третій статті 294 ЦПК України зазначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вище норми процесуального закону та не вжив заходів щодо повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, щодо необхідності подання інших належних доказів, яких би було достатньо для висновку про встановлення факту, про який заявниця просить у своїй заяві і який необхідний їй для реалізації прав на спадкування.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно (ст.1265 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3 (а.с.12), який на момент смерті проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.11), яка належала йому та дружині - ОСОБА_4 на праві власності і 1/4 частину якої він ще успадкував після смерті своєї дружини, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2016 року, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Стефанишин М.В. (а.с.15-17, 20, 21, 159).

Отже, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пережив свою дружину ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дітей у подружжя не було.

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Чоловік заявниці - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.23).

Відповідно до довідки ТОВ «Управляюча компанія «Збоїща» від 08.09.2022 року (а.с.18), ОСОБА_1 проживала без реєстрації та вела спільне господарство по АДРЕСА_2 разом зі своїм громадянським чоловіком ОСОБА_3 з березня 2017 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана довідка видана згідно акту №156 від 08.09.2022 року (аналогічний акт за №241 від 22.11.2022 року (а.с.157)), який було складено за наслідками обстеження квартири та зі слів мешканців сусідніх квартир даного будинку, а саме: мешканця квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_5 та мешканця квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_8 .

Вказані особи були допитані в суді першої інстанції, як свідки.

Так, зокрема, свідок ОСОБА_5 своїми показаннями підтвердив, що заявниця проживала разом із ОСОБА_3 , як подружжя, з березня 2017 року (з моменту річниці смерті дружини ОСОБА_3 ), доглядала за ним, жодних інших родичів, які б там проживали, він ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаною у суді першої інстанції, підтвердила, що перебувала у дружніх відносинах із сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з яким вона вже давно знайома, і навідувала їх ледь не щодня, оскільки працювала двірником в сусідньому будинку. Свідок підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали, як одна сім`я, з 2017 року, заявниця здійснювала догляд за покійним чоловіком, який хворів, вони мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю, вели спільне господарство, мали спільний побут.

Після роз`яснення апеляційним судом прав заявниці, додатково ще було допитано, як свідків, громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , долучено письмові докази.

Так, зокрема, ОСОБА_10 , будучи допитаний як свідок в апеляційному суді, показав, що проживає у АДРЕСА_6 , знайомий з ОСОБА_1 з 2007 року, оскільки вона працювала двірником, а з ОСОБА_3 познайомився у березні 2017 року, коли перевозив речі ОСОБА_1 (телевізор, стільці та інші речі) у квартиру по АДРЕСА_7 , допомагав занести речі у квартиру, яка знаходиться на першому поверсі будинку, на прохання ОСОБА_1 підвозив її з чоловіком разом до друзів, часто бачив, як вони гуляли разом, сиділи на лавочці, вважав, що вони були сім`єю.

Свідок ОСОБА_9 , яка проживає у сусідньому будинку АДРЕСА_8 та працювала поштаркою і заносила пенсію ОСОБА_3 , якого знала ще з 2015 року, а ОСОБА_1 - з 2010 року, також підтвердила, що заявниця проживала разом із ОСОБА_3 з 2017 року, зокрема, з літа 2017 року завжди бачила їх разом, зауважила, що покійний гарно виглядав при п. ОСОБА_11 , вони були щасливою парою, в квартирі помітила зміни, відчувалось, що є жінка в господарстві.

Додатково, заявниця ОСОБА_1 надала апеляційному суду фотознімки, на яких вона зображена разом із покійним ОСОБА_3 в його квартирі (а.с.228, 234), а також письмові докази про доставку кур`єрською поштою з м. Києва продуктів на її ( ОСОБА_11 ) та ОСОБА_12 прізвища за адресою: АДРЕСА_2 , яку вона особисто отримала 17.07.2017 року (16:15 год.).

Також в матеріалах справи наявна виписка із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 №48938 (а.с.19), в якій вказано, що 19.08.2022 року хворий ОСОБА_3 поступив у супроводі дружини. У хворого діагностовано COVID-19. Дата виписки - 26.08.2022 року.

Також встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена Третьою Львівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 та зареєстрована в Спадковому реєстрі 14.09.2022 року за №69684071 (а.с.13).

Згідно з листом Третьої Львівської державної нотаріальної контори від 23.09.2022 року №2749/02-14 (а.с.14), для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом заявниці ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до дня його смерті.

Інформації про наявність в матеріалах спадкової справи інших заяв щодо прийняття спадщини, окрім як заяви заявниці, немає.

Отже, встановлення даного факту заявниці необхідне для отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки в іншому порядку, аніж у судовому, вона цей факт встановити (підтвердити) не може.

За встановлених і наведених вище обставин справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки наведених вище доказів у сукупності та з урахуванням нових доказів, додатково поданих апеляційному суду, є достатньо для встановлення факту проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без шлюбу, з березня 2017 року і до дня його смерті, що підтверджується веденням ними спільного господарства та побуту, у зв`язку із вселенням заявниці в квартиру ОСОБА_3 та проживання у ній, зі згоди та волі останнього, з березня 2017 року і до дня його смерті, спільною оплатою комунальних послуг за проживання в квартирі, що підтверджується наявністю в заявниці оригіналів платіжних документів та квитанцій, виявом довіри спадкодавця до заявниці, що підтверджується наявністю у заявниці правовстановлюючих документів на квартиру ОСОБА_3 , а також виконанням взаємних обов`язків, як подружжя, зокрема, зі сторони заявниці - забезпечення чоловіка належним доглядом, в тому числі й лікуванням, до дня його смерті, що, в загальному, вказує на взаємність прав та обов`язків заявниці та спадкодавця, як подружжя, з березня 2017 року і до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є більше, ніж п`ять років.

З наведених вище мотивів та на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без шлюбу, в період з березня 2017 року до 05 вересня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 05 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич