1Справа № 335/3616/24 2/335/1839/2024
19 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Печерей О.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Сілкіної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів на їх утримання,,
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на таке.
19.04.2019 між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 90.
Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спочатку подружнє життя позивача із відповідачем складалось непогано, проте через деякий час почали сварки з ініціативи ОСОБА_2 , виявилось, що у подружжя протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З кінця 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили проживати разом та вести спільний побут.
Мати дітей, ОСОБА_2 , наполягала, щоб діти залишились проживати із нею.
10.05.2023 заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей.
02.08.2023 заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя між сторонами був розірваний шлюб.
На теперішній час, спільні діти позивача та відповідача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проживають разом із батьком, ОСОБА_1 , його цивільною дружиною, ОСОБА_7 , та їх спільною малолітньою дитиною, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим державним виконавцем було припинено стягнення аліментів на утримання спільних із ОСОБА_2 малолітніх дітей.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 05 лютого 2024 року, виконавчий лист, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по справі СУН 335/2526/23, було повернуто та залишено без виконання у зв`язку із примиренням сторін.
Позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання спільних малолітніх дітей саме з батьком, однак мати не має можливості дбати про дітей через алкогольну залежність.
У той же час, у позивача, батька дітей, наявне бажання та можливість піклуватись про своїх дітей, ним створені всі належні умови для нормального проживання, розвитку їх спільних із відповідачем дітей. Позивач турбується про стан здоров`я дітей, звертається, у разі погреби, до лікарів, придбаває за власні кошти ліки, продукти, одяг.
На теперішній час ОСОБА_1 проживає однією сім`єю разом із: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (цивільна дружина); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Оскільки, умови проживання спільних малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю погіршились, тому, позивач, звертається до суду з вимогою та наполягає на визначенні місця проживання дітей разом з ним, їх батьком.
Також оскільки, змінилися істотні обставини но відношенню до часу, коли судом приймалося рішення про стягнення аліментів, а саме: змінилося постійне місце проживання дітей та, відповідно, змінилася особа, яка їх безпосередньо утримує, позивач звертається до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей.
Ухвалою від 08.04.2024 було відкрите провадження у справі.
В підготовче судове засідання чотири рази не з`явилася відповідач ОСОБА_2 , а саме: 20.05.2024, 19.06.2024, 30.07.2024 та 19.08.2024, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася судом в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду.
Позивач пояснив, що станом на час проведення підготовчого судового засідання йому невідоме фактичне місце проживання або перебування відповідача, телефонного або іншого зв`язку з нею немає.
Письмового відзиву на позов від відповідача не надійшло.
Відтак, суд вважав за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності відповідача.
Позивач та його представник, адвокат Сілкіна О.О., позовні вимоги підтримали, вважали за можливе призначити справу до судового розгляду.
В підготовче судове засідання не з`явився також представник органу опіки та піклування, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.
16.08.2024 на виконання ували про витребування доказів, орган опіки та піклування надав копію висновку щодо доцільності визначення місця проживання дітей з позивачем. В іншій частині ухвала суду про витребування доказів залишилась невиконаною з причин, що суду не відомі.
Ухвалою від 19.08.2024 справу було призначено до судового розгляду та повторно витребувані документи від КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР.
В судове засідання з розгляду справи по суті відповідач також не з`явилася 04.09.2024 та 19.09.2024 про дату, час і місце судового засідання повідомлялася судом в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду.
Про причини неявки суду відповідач не повідомила, заяв про відкладення або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 19.09.2024 судом була постановлена відповідна ухвала.
В судовому засіданні по суті позову 19.09.2024 позивач та представник позивача свої вимоги підтримали, пославшись на факти і норми права, викладені у позовній заяві. Пояснила, що звернення до суду обумовлене тим, що визначення місця проживання дитини за відсутності згоди одного з батьків можливе виключно в судовому порядку і є необхідним для належної реалізації прав і законних інтересів малолітніх осіб. Також, оскільки змінилося постійне місце проживання дітей та, відповідно, змінилася особа, яка їх безпосередньо утримує, наполягали на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей.
Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явився, подавши заяви про розгляд справи без його участі.
Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що 19.04.2019 між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 90.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 20.08.2019; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 02.06.2022.
Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору оренди квартири.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №335/2526/23 від 10.05.2023 із ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 05.02.2024, виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя по справі №335/2526/23, було повернуто та залишено без виконання у зв`язку із примиренням сторін.
Відповідно до копії акту оцінки потреб сім`ї та копії висновку оцінки потреб сім`ї, виданих 26 січня 2024 року Запорізьким міським центром соціальних служб, копії висновку оцінки потреб сім`ї та копії акту обстеження умов проживання, діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розвинені за віковими нормами, мають медичні картки та підписані із педіатром декларації на лікування, будь-які ознаки складних життєвих обставин відсутні, мають урівноважений та спокійний емоційний стан, люблять та поважають обох батьків.
Дорослі, з якими проживають діти (батько дітей та його цивільна дружина), мають задовільний стан здоров`я, мають стабільний та врівноважений емоційний стан, не мають яких- небудь шкідливих звичок, мають достатнє коло спілкування, підтримку рідних та близьких, батьківських потенціал на належному рівні (фактично доглядає за дитино, спілкується з дитиною, хвалить дитину, заохочує дитину до розвитку тощо), основні доходи сім`ї у вигляді заробітної плати на належному рівні, у родини відсутні борги, родина проживає в орендованій квартирі, де дітям забезпечені всі необхідні умови, санітарний стан житла задовільний. Потреби дітей задовольняються в повному обсязі, у дітей наявні окремі спальні місця та місця для навчання, чистий одяг, іграшки.
Відповідно до відповіді №0468 01-08 від 13 березня 2024 року, наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10»: «...діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спостерігаються в Центрі з народження. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладено з лікарем педіатром ОСОБА_11 .
Діти на диспансерному обліку не перебувають, на даний час лікування не потребують. Щеплені за віком.
Відповідно до характеристики, наданої 13.03.2024 Керівником ЖБК ХАРЧОВИК 2 ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає однією сім`єю разом із: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (цивільна дружина); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_1 у побуті характеризується як неконфліктна, спокійна та врівноважена людина, шкідливих звичок не має. Скарг стосовно поведінки ОСОБА_1 або його дітей від сусідів та мешканців будинку не надходило.
Діти зазвичай в гарному емоційному стані, мають доглянутий та охайний вигляд.
Відповідно до копії висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей від 15.08.2024 - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як органу опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).
Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).
Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав.
Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, необхідно проводити бесіду з останньою, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.
З огляду на викладені норми, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, в межах доводів позовної заяви, суд виходить з того, що самі діти в силу віку не можуть бути заслухані судом, а відповідач не надав доказів на підтвердження того, що проживання дітей разом з батьком не буде відповідати найкращим інтересам дітей. Навпаки, з матеріалів справи випливає, що, проживаючи де-факто разом з батьком, малолітні діти сторін. забезпечені з боку позивача всім необхідним для нормального розвитку, і перешкод для визначення місця їх проживання разом з батьком в подальшому суд не вбачає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до загальних норм права ст.ст.180, 181СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.
В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Відповідач є працездатною особою, дані про наявність у неї інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може надавати допомогу дітям, у матеріалах справи відсутні.
Суд враховує, що відповідач не надала доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання дітей з дня звернення позивачем до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень на користь позивача та 1211,20 гривень в дохід держави.
Враховуючи вищенаведене керуючись ст.ст.18, 19, 161, 180, 181, 182, 191, 199-202 СК України, керуючись ст.ст.81, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів на їх утримання, - задовольнити повністю.
Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову (01.04.2024) і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РКНОПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РКНОПП - НОМЕР_5 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
В порядку ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Повний текст рішення складений 27.09.2024.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.М. Мінаєв