Справа № 149/652/24
Провадження №2/149/356/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2024 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Зоріній О. Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позов, з урахуванням уточнення позовних вимог, мотивований тим, що в період з 07 червня 2018 року по 09 жовтня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого, за рахунок заощаджених коштів, придбали автомобіль "Hyundai Tucson", 2005 року, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 . Оскільки автомобіль є неподільним майном подружжя, позивач просить залишити автомобіль у особистій власності відповідача та стягнути з неї грошову компенсацію у розмірі половини від вартості автомобіля, що становить 125 334, 00 грн. Також позивач просив вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року позов забезпечено шляхом накладення арешту на автомобіль "Hyundai Tucson", 2005 року, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року у справі призначено автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

11 червня 2024 року провадження у справі відновлено та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задоволити.

Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги визнала.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2018 року по 09 жовтня 2023 року (а.с. 7).

Із листа ТСЦ МВС № 0545 № 31/2/0545-п-2/аз від 02 лютого 2024 року слідує, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль "Hyundai Tucson", 2005 року, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований 20 липня 2022 року за ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-24/7913-АВ від 31 травня 2024 року (а.с. 69-92), ринкова вартість автомобіля "Hyundai Tucson", 2005 року, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 30 травня 2024 року становить 250 668,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи встановлені судом обставини, визнання ОСОБА_2 позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому таке визнання приймається судом, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та поділу майна подружжя шляхом визнання автомобіля особистою власністю відповідача та стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі половини від вартості автомобіля, що становить 125 334, 00 грн.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать серед іншого витрати на професійну правничу допомогу.

У п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 30 січня 2024 року (а.с. 13), фіскальний чек про оплату правової допомоги (а.с. 14), акт (розрахунок) про надання правничої допомоги від 21 лютого 2024 року (а.с. 15), ордер (а.с. 16), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 17).

З огляду на відповідність наданих документів вимогам ст. 137 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн.

Витрати на проведення судової експертизи у даній цивільній справі становлять 2 271,85 грн (а.с. 102).

Відповідно до положень ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 56, 60, 61,69,70 Сімейного кодексу, ст. 368, 372 ЦК України та керуючись ст. ст. 2, 10, 76-81, 141, 142, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 334 (сто двадцять п`ять тисяч триста тридцять чотири) гривні 00 копійок грошової компенсації за 1/2 частину у праві власності на автомобіль "Hyundai Tucson", 2005 року, д.н.з. НОМЕР_1 .

Виділити ОСОБА_2 у особисту власності автомобіль "Hyundai Tucson", 2005 року, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 435 (одну тисячу чотириста тридцять п`ять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок судового збору, 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу та 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 85 (вісімдесят п`ять) копійок витрат проведення судової експертизи.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % сплаченого, згідно з платіжною інструкцією № 68721482 від 26 лютого 2024 року, судового збору, що складає 1 435 (одну тисячу чотириста тридцять п`ять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Поворознюк Борис Миколайович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 313 від 25 січня 1999 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000408 від 12 грудня 2019 року.

Суддя: