ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/388/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря Сович Н.А.

учасників справи: позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/21268/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року, постановлене суддею Позняком В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 про визнання права особистої власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 про визнання права особистої власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на 1/10 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_3 , адвокат Парійчук Ю.Д. 10 січня 2024 року звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача судових витрат в розмірі 7000 гривень.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 січня 2024 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у справі, яким стягнуто з ОСОБА_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09 лютого 2024 року заяву представника відповідачки адвоката Парійчук Ю.Д. про виправлення описки задоволено. Виправлено описку в резолютивній частині додаткового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.01.2024 у цивільній справі №607/21268/23, а саме, в другому абзаці резолютивної частини додаткового рішення суду зазначено: «…стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень», замість «…стягнути з ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень».

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у відшкодуванні витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сума в 7000 грн є неспіврозмірною роботі, яку виконувала представник відповідача, зважаючи на затрачений час та об`єм роботи у справі.

Посилається на те, що враховуючи обставини справи, яка тривала місяць та проведено два судових засідання, було складено усього два процесуальних документа та здійснено адвокатський запит. У даній справі не викликались свідки та не було призначено експертизи.

Окрім того зазначає, що у неї складне матеріальне становище у зв`язку з тим, що вона стала вдовою, на її утриманні перебуває мати пенсіонерка та двоє неповнолітніх дітей.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивачка ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, не повідомили причин неявки, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодами 800 та 9599 відповідно.

Згідно з пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд виходив із тих обставин, що витрати на правову допомогу адвоката Парійчук Ю.Д. підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги в сумі 7000 грн, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару та заяви про зменшення розміру судових витрат з підстав їх не співмірністю до суду не надходило.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Парійчуком Ю.Д. на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, було додано: копію акту виконаних робіт від 10.01.2024 р., копію квитанції про оплату витрат на правову допомогу на суму 7000 грн від 10.01.2024 року.

Відповідно до акту виконаних робіт від 10 січня 2024 року, за Договором про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Парійчук Ю.Д. та ОСОБА_3 22 листопада 2023 року, адвокатом надано послуги юридичного супроводу у справі №607/21268/23 та оцінено роботу адвоката 1000 грн за одну годину.

З даного акту вбачається, що адвокатом витрачено 7 год за надані послуги: ознайомлення, детальне вивчення проблем клієнта, вироблення правової позиції 1 год (1000 грн); підготовка відзиву, отримання необхідних документів 2 год (2000 грн); складання адвокатського запиту, підготовка клопотання про витребування доказів 1 год ( 1000 грн); участь у судових засіданнях ( 3 засідання - 3 год ) (3000 грн). Всього 7000 грн ( а.с.99).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з ОСОБА_1 7000 грн витрат на правову допомогу, суд першої інстанції окрім іншого, виходив з того, що заяви про їх зменшення до суду не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, що заява про стягнення судових витрат була надіслана позивачці, однак доказів отримання заяви про ухвалення додаткового рішення матеріали справи не містять.

Вказані обставини судом першої інстанції не досліджувались. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач була належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи з приводу ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів бере до уваги, що в суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 пояснила, що не отримувала заяви про стягнення судових витрат, що позбавило її можливості заявити клопотання про зменшення розміру судових витрат та дести їх неспівмірність. Зазначила, що сума в 7000 грн є неспіврозмірною роботі, яку виконувала представник відповідача, зважаючи на затрачений час та об`єм роботи у справі. Крім того, вказала що у неї важке матеріальне становище, на утриманні перебуває мати пенсіонерка та двоє неповнолітніх дітей.

З таких підстав просила відмовити у задоволенні клопотання про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Окрім того, колегія суддів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не в повній мірі відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, перше судове засідання 07.12.2023 року тривало 20 хв., 21.12.2023 року 15 хв, 08.01.2024 року 50 хв., що не відповідає зазначеним у акті виконаних робіт кількості годин, в якому зазначено участь у судових засіданнях 3 години.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи заперечення позивачки, викладені в апеляційній скарзі та підтримані позивачем в суді апеляційної інстанції щодо розміру витрат на правову допомогу, складність справи, реальний обсяг наданої правничої допомоги та затраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги, вимоги розумності, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 січня 2024 року слід змінити, зменшивши розмір витрат на правову допомогу з 7000 грн до 4000 грн.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року змінити, зменшивши розмір витрат на правову допомогу з 7000 грн до 4000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2024 року.

Головуючий Храпак Н.М.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.