Справа № 464/3179/24
пр.№ 2/464/1173/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2024 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 02.05.2024 звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_3 , в якому просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданим 15.09.2023 Сихівським районним судом м.Львова у справі №464/5969/23, та стягувати з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2023 у справі № 464/5969/23 вирішено стягувати з нього, як батька дитини, аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що відповідачка, переслідуючи лише корисливий мотив, з метою власного збагачення, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, не повідомила суду всі обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів, відтак вважає, що суд видав судовий наказ без врахування таких обставин. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України він добровільно став на захист Батьківщини та від березня 2022 року проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Всі встановлені законодавством обов`язки щодо виховання доньки він, як батько, виконував, виконує та забезпечує усім необхідним. Починаючи з 2021 року він не проживав з відповідачкою однією сім`єю, проте у них була усна домовленість щодо забезпечення спільної доньки, орієнтовна місячна сума становила 8 000 - 10 000 грн (залежно від потреб дитини). Таким чином, він в повній мірі ніс витрати та забезпечував доньку усім необхідним. Усі запити відповідачки на оплату необхідних речей, ліків, одягу, канцелярії, все для навчання, розвитку, відпочинку, додаткових занять доньки він сплачував у повному обсязі. Окрім цього, ним були оплачені поїздки відповідачки з донькою у різні країни (Єгипет, Польща, Хорватія) та відпочинок в Україні. Крім оплати путівок в повному обсязі, ним також надавались готівкові кошти на дорогу. Також ним сплачувались комунальні послуги у повному обсязі за місцем проживання доньки. Надалі, після звільнення його з військової служби, вимоги відповідачки щодо витрат на доньку росли та зводились до марного витрачання грошей, хоча він не мав фінансової можливості оплачувати всі забаганки. У зв`язку з наведеним, відповідачка почала чинити перешкоди у спілкуванні та побаченнях з донькою через зазначені маніпуляції із коштами. З огляду на наведене, вважає, що відповідачка, подаючи до суду заяву про видачу судового наказу, переслідувала лише корисливий мотив. Враховуючи те, що до липня 2023 року в нього були три джерела доходів, що підтверджується довідками із Пенсійного фонду України та Державної податкової служби, а з серпня їх лише два, відтак його матеріальний стан погіршився. Така зміна матеріального становища впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі та залишення поза увагою інших обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи. Зокрема, його мама ОСОБА_5 є пенсіонеркою за віком, інвалідом першої групи та потребує постійного догляду і лікування, яке станом на даний час є дороговартісним, таким чином він забезпечує належний догляд матері, шляхом найму відповідних людей, які можуть надавати необхідну допомогу їй. Оскільки матір хворіє, а житла для забезпечення якісно її проживання ні у неї, ні у нього немає, він змушений орендувати житло для матері та сплачувати відповідно комунальні послуги. Його батько ОСОБА_6 є пенсіонером за віком та перебуває на повному його утриманні, оскільки його пенсії не вистачає навіть для оплати комунальних послуг. Інших дітей у них немає. Також вказує, що судом не враховано його фінансові зобов`язання перед третіми особами, які він зобов`язаний повернути відповідно до Договору позики від 22.05.2023 року, оскільки враховуючи підготовку та проходження служби у ЗСУ, він купував спорядження, форму, бронежилет, взуття та інші речі. Окрім цього, зазначив, що за час перебування на військовій службі суттєво погіршилось його здоров`я, на яке також необхідні кошти, оскільки лікування є дорогим. Усі зазначені вище обставини не враховувались судом при видачі судового наказу, проте кожна з них є окремою обставиною, що згідно ст.192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів. Також зазначив, що у жовтні 2023 року він одружився вдруге, відповідно змінився його сімейний стан, що є самостійною підставою щодо зменшення розміру аліментів. На його утриманні знаходиться дружина та її дитина від першого шлюбу. Таким чином, позивач вказав, що від виконання своїх обов`язків щодо утримання дочки від першого шлюбу він не ухиляється, однак суттєве погіршення його здоров`я, зміна сімейного та матеріального стану є самостійними, незалежними одна від однієї підставами для зміни розміру аліментів.

Ухвалою від 07.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Змислої М.Р. 29.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила таке. Позивач не довів підстав для зменшення розміру аліментів у розумінні ст.192 СК України, викладені обставини у позовній заяві не відповідають дійсності, а поведінка позивача свідчить про те, що позивач, як батько, діє всупереч інтересам дитини. Так, аліменти на утримання дитини стягуються із позивача на користь відповідачки в розмірі 1/4 частки від усієї суми доходів платника аліментів, є безспірними та не підлягають зменшенню у відповідності до ч.5 ст.183 СК України, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Щодо доводів позивача, які на його думку, є підставою для зменшення розміру аліментів, а саме зміна як матеріального, так і сімейного стану, зазначає таке. Так, позивачем не доведено зміну матеріального стану (щомісячного доходу) після винесення Сихівським районним судом м.Львова судового наказу від 15.09.2023, оскільки долучено лише відомості про доходи за період з першого по четвертий квартали 2024 року. Щодо витрат позивача на оренду квартири та сплату комунальних платежів, вказує, що такі витрати жодним чином не впливають на обов`язок батька утримувати дитину у розмірі, який гарантований національним законодавством. Щодо доводів позивача про необхідність утримання батьків, зазначає, що позивач ОСОБА_2 не є єдиним сином у свого батька ОСОБА_6 . Його батько розлучився з матір`ю у 1993 році та одружився з ОСОБА_7 , вони мають спільну доньку ОСОБА_8 , 1998 р.н. Матеріальний стан сім`ї батька більш, ніж середній, оскільки дружина працює на митниці, вони володіють квартирою 100 кв.м., їх донька здобула вищу юридичну освіту на платній основі на юридичному факультеті у м. Львові у 2015-2020 роках. Фінансовий стан ОСОБА_7 , як дружини батька позивача, підтверджується відомостями з декларації, які наявні у відкритому доступі. Окрім цього, сам ОСОБА_6 є зареєстрований як фізична особа-підприємець та надає послуги з обслуговування та ремонту автомобілів, що підтверджується інформацією з відкритих джерел. Таким чином, в межах своєї позовної заяви позивач вводить суд в оману як і з приводу того, що виступає єдиним утриманцем батька, оскільки останній має дружину та ще доньку від іншого шлюбу, так і фінансового стану, оскільки його фінансовий стан є таким, який не потребує будь-якої допомоги, зважаючи на зайнятість у сфері ремонту. Щодо матері позивача зазначає, що договір про надання послуг від 13.04.2023, який начебто свідчить про домовленість по догляду за матір`ю, є фіктивним та створений виключно з метою надання доказу. Також представник відповідачки вказує, що наявність в позивача боргових зобов`язань перед третіми особами та його одруження не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Від представника позивача адвоката Качмар А.І. 12.06.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій остання додатково, із покликанням на обставини, зазначені в позовній заяві, просила задовольнити позов.

Від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Змислої М.Р. 25.06.2024 надійшли додаткові пояснення по суті спору, у яких остання просила відмовити у задоволенні позову.

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Качмар А.І. 03.07.2024 надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою суду від 10.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні 16.09.2024 позов підтримав, просив такий задовольнити. Надав пояснення, які відповідають змісту позовної заяви та відповіді на відзив. У судове засідання 20.09.2024 позивач не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Качмар А.І. в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, наведених у заявах по суті сторони позивача.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Змисла М.Р. в судовому засіданні 16.09.2024 просила відмовити у задоволенні позову, надала пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень. У судове засідання 20.09.2024 відповідачка та її представник не з`явились, від адвоката Змислої М.Р. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідачки.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю відповідачкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється учасниками справи.

Судовим наказом у справі №464/5969/23, виданим Сихівським районним судом м.Львова 15.09.2023, постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15.05.2006 визначено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з постановою Верховного Суду від 29 січня 2021 року по справі № 303/369/20, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частино 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, у розумінні ст.81 ЦПК України та ст.192 СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 покликається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він був військовослужбовцем та у нього було три джерела доходів, а з серпня 2023 року їх лише два, відтак його матеріальний стан погіршився. Також його мати ОСОБА_5 є пенсіонеркою за віком, інвалідом першої групи та потребує постійного догляду і лікування, яке станом на даний час є дороговартісним, таким чином він забезпечує належний догляд матері, шляхом найму відповідних людей, які можуть надавати необхідну допомогу їй. Вказує, що його батько ОСОБА_6 є пенсіонером за віком та перебуває на повному його утриманні, оскільки його пенсії не вистачає навіть для оплати комунальних послуг. Окрім цього, зазначає про те, що змінився його сімейний стан, оскільки він одружився у жовтні 2023 року, а також вказує на його фінансові зобов`язання перед третіми особами відповідно до договору позики від 22.05.2023 року. Додатково зазначає про погіршення його стану здоров`я у зв`язку з перебування на військовій службі, на що також необхідні кошти, оскільки лікування є дорогим. Окрім наведеного, позивач зазначає про обґрунтовані сумніви щодо цільового використання відповідачкою аліментів.

Разом з тим, аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини та визначення таких у меншій частці, ніж гарантовано чинним сімейним законодавством.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є батьком позивача ОСОБА_2 , зазначив, що він є пенсіонером, проживає разом з дружиною ОСОБА_9 , з якою у них спільний сімейний бюджет, орієнтовно місячний бюджет складає 30 000 грн. У них з дружиною є спільна донька ОСОБА_8 , яка проживає у Будапешті та вони їй допомагають матеріально. Розмір його пенсії становить 3 301,92 грн, а тому його син ОСОБА_2 допомагає йому матеріально, зокрема, щомісячно надає близько 11 000 грн, оскільки пенсії не вистачає для утримання квартири, автомобіля та інших витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, мати позивача ОСОБА_5 є пенсіонером за віком, має 1 групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 21.06.2023. Остання отримує пенсію, зокрема розмір пенсії за 2022 рік склала 33 086, 56 грн, за 2023 рік 38 087,63 грн, за січень-березень 2024 року - 10 128,56 грн. що пітверджується довідками про доходи Личаківського об`єднаного управління ПФУ м.Львова.

Щодо договору, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 від 13.04.2023 про надання послуг, а саме щодо догляду за ОСОБА_5 , суд звертає увагу на те, що даний договір укладений між сторонами добровільно, відповідно до власного волевиявлення, що свідчить про те, що позивач ОСОБА_2 має матеріальну можливість сплачувати за послуги по догляду матері у розмірі 10 000 грн щомісячно. Однак позивачем не доведено належними доказами те, що його мати потребує послуг доглядальниці за своїм станом здоров`я.

Таким чином, суд не приймає до уваги покликання відповідача на зміну його матеріального стану у зв`язку з необхідністю забезпечення батьків, оскільки вказане не підтверджується відповідними доказами. Інші доводи позивача, зокрема щодо його одруження, фінансових зобов`язань перед третіми особами та погіршення стану здоров`я не підтверджують зміну його матеріального стану на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі.

З долучених представником позивача відомостей про усі доходи ОСОБА_2 за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, вбачається, що ним отримано 789 480,63 грн, а за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 розмір доходу ОСОБА_2 становив 305 956 грн 76 коп.

Доводи позивача щодо нецільового використання аліментів відповідачкою не заслуговують на увагу, оскільки згідно висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 13.12.2024, затвердженого керівником служби у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_11 , встановлено, що одержувач аліментів забезпечує базові індивідуальні потреби дитини. Одержувач коштів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, визначений судовим рішенням (судовим наказом) розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини, відповідає вимогам сімейного законодавства, а саме положенням ст. ст. 182, 183 СК України, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне майнове забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Як встановлено в ході розгляду справи, платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати на утримання дитини, а також такі витрати не позбавлять позивача ОСОБА_2 матеріального забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Щодо судових витрат, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки понесених витрат позивача, пов`язаних із сплатою судового збору, оскільки відповідно до ст.141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а в разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.09.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК