Справа № 2-7852/11
Провадження № 2-п/161/35/24
У Х В А Л А

16 квітня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Домальчука Р.В.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14 серпня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2021 ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14.08.2012 у справі № 2-7852/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Заяву обґрунтовує тим, що 15.03.2021 в архівному відділі Луцького міськрайонного суду Волинської області вона ознайомилася із матеріалами цивільної справи № 2-7852/11 та отримала заочне рішення від 14.08.2012 у цій справі. Зазначає, що участі в розгляді справи вона не приймала, а судові повісти надходили по місцю її реєстрації с. Рованці, де вона з серпня 2012 року не проживає, оскільки переїхала до батьків в с. Зміїнець, що підтверджується довідкою. Адреса, на яку надходили судові повідомлення, є адресою проживання її колишнього чоловіка, шлюб між ними було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2013. Заявник посилається на те, що рішення суду за переглядом якого вона звернулася, було направлено двом відповідачем, серед яких і їй за адресою: АДРЕСА_1 , поштове повідомлення містить підпис ОСОБА_3 з відміткою про вручення від 08.09.2012, заявник зазначає, що вказаний підпис їй не належить, та є ідентичний підпису іншого боржника ОСОБА_1 .

Крім цього, заявник зазначає, що договір поруки укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрГазБанк» був припинений, однак даних обставин суду, вона повідомити не змогла, оскільки не була присутньою у судовому засіданні. В обґрунтування, зазначила, що банком порушено строки звернення із вимогою до поручителя, оскільки на час звернення з позовом, такий договір було припинено. З огляду на те, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 настав з 12.02.2009 (виходячи зі змісту розрахунку заборгованості) і кредитор застосував право дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, шестимісячний строк пред`явлення вимоги (позову) до поручителя сплив 12.08.2009. Сам же позов до позичальника та поручителя було пред`явлено 15.11.2011, у зв`язку з чим, договір поруки від 11.02.2008 станом на день подання позову до суду був припиненим.

Посилаючись на викладене, просить суд поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.08.2012 у справі № 2-7852/2011 та скасувати його, справу призначити до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 07.04.2021 заяву ОСОБА_3 залишено без руху

Заявою від 19.04.2021 заявником усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

02.06.2021 від заявника надійшли додаткові пояснення у яких ОСОБА_3 просила суд, при розгляді її заяви врахувати постанову Волинського апеляційного суду від 20.05.2021, оскільки дану постанову винесено щодо аналогічних правовідносин.

Ухвалою суду від 17.06.2021 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14.08.2012 у справі № 2-7852/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів залишено без розгляду.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30.08.2021 апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2021 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 23.11.2022 справу № 2-7852/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2021 та постанову Волинського апеляційного суду від 30.08.2021 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

16.02.2023 ухвалою Великої Палати Верховного Суду справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14.08.2012 у справі № 2-7852/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів повернуто на розгляд колегії Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного суду від 13.12.2023 ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2021 та постанову Волинського апеляційного суду від 30.08.2021 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14.08.2012 у справі № 2-7852/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, розподілено судді Івасюті Л.В.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки та SMS-повідомлення. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні представник ПАТ АБ «Укргазбанк» та представник ОСОБА_1 , просили суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14.08.2012 у справі № 2-7852/11 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

15.11.2011 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2011 відкрито провадження у справі.

05.03.2012 до суду надійшла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 (теперішній заявник) на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, в якій ОСОБА_3 зазначила, що позивачем у позовній заяві вказана її адреса: АДРЕСА_1 , однак вона проживала в м. Нововолинськ, а тому справа повинна була бути переданою до іншого суду.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20.03.2012 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху, а ухвалою від 03.04.2012 повернуто заявнику.

Отже, заявнику ОСОБА_3 було відомо, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться справа за позовом ПАТ «Укргазбанк» до неї та ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

14.08.2012 заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №14/08-І/023 від 11.02.2008 в сумі 302928,75 доларів США (триста дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім долари США 75 центів) основного боргу та 394793,13 грн. (триста дев`яносто чотири тисячі сімсот дев`яносто три гривні 13 копійок) пені. Стягнуто з відповідачів судовий збір в розмірі 2823 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять три гривні); по 1411,50грн. (одна тисяча чотириста одинадцять гривень 50 копійок) з кожного.

Судом встановлено, що вказане рішення отримано ОСОБА_3 08.09.2012, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.72 Т.І).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2014 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду. Вказана ухвала, залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 07.04.2014.

В подальшому, з метою примусового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, державним виконавцем скеровувалося до суду подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. Судом першої інстанції було відмовлено у задоволені такого подання, на, що виконавець подавав апеляційну скаргу, яка Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30.06.2017 відхилена.

Із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_3 подавала свої письмові заперечення на апеляційну скаргу державного виконавця, зареєстровані Апеляційним судом Волинської області 29.06.2017 (а.с.178, Т.І).

Вказане на думку суду, свідчить про те, що в ОСОБА_3 були відсутні будь-які об`єктивні перешкоди у зверненні до суду із заявою про отримання копії судового рішення, яке їй, як вже встановлено судом надсилалося та було отримано останньою 08.09.2012.

Натомість ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення більше ніж за дев`ять років.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

За положеннями ст.ст. 126-127 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Так, відповідно до п.8 ст.129 Конституції України одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, окрім випадків, встановлених законом. Аналогічні норми містяться в статті 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також у всіх процесуальних кодексах України.

Поняття «перегляд судового рішення» є значно ширшим ніж «оскарження судового рішення» в розумінні процесуального законодавства.

Поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким поняттям, ніж поняття «право», яке використовується у законі, бо воно передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану заяву чи скаргу.

Відповідно до положень статті 126, частини 4 статті 284 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частиною 2-3 цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за заявою особи, яка подала заяву, може поновити цей строк.

Втім, процесуальний Закон не дає визначення терміну «поважні причини». Однак в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 по справі № 6-26370кс04 вказане наступне: «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим» .

Відповідно до вимог ст. 272 ЦПК України копія рішення суду направляється учасникам справи протягом двох днів після його ухвалення. За заявою учасника справи копія судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Суд при розгляді питання про поновлення пропущених строків повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити «визнати поважними причини пропуску процесуальних строків» (Ухвала ВСУ від 26.01.06 справа № N 6-7307кс04).

Більше того, при дослідженні питання стосовно пропущення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд враховує неодноразову позицію Верховного Суду, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_3 на поважність причин пропуску строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Дані твердження заявника спростовуються матеріалами справи.

Із змісту цивільної справи № 2-7852/11 випливає, що ОСОБА_3 було відомо про існування позовної заяви щодо неї, ухвалення заочного рішення суду, яке вона отримала та в подальшому представником ОСОБА_3 , подавалися письмові заперечення до суду апеляційної інстанції на апеляційні скарги державного виконавця в процесі примусового виконання вищевказаного рішення суду.

Не заслуговує на увагу суду, посилання ОСОБА_3 на те, що підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 08.09.2012 їй не належить, оскільки це спростовується матеріалами справи, та останньою не надано доказів протилежного.

Також, суд враховую позицію Верховного Суду викладену у постанові від 13.12.2023 у цій справі, відповідно до якої у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України). У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення та поновлення строку на його перегляд поза межами розумних строків, а відтак підстави для поновлення пропущеного строку відсутні, а тому заяву про перегляд заочного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 14 серпня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта