Справа № 131/684/24
Провадження № 2/131/170/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Демчишиної О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама та дружина відповідача ОСОБА_2 та мама сестри позивача відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

За час шлюбу батьки побудували житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано у період шлюбу за ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Іллінецької міської ради 28 березня 2003 року та зареєстрованого в КІІ Гайсинське МБТІ» за Р№2698 в книзі ФЖ-12, що підтверджено відповідним повідомленням КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та відповідним свідоцтвом. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499.

Тобто, на день смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, що складається із 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499, розташована за адресою: АДРЕСА_1 інша 1/2 належить батькові ОСОБА_2 , як частка у спільному майні подружжя.

За життя ОСОБА_4 не залишила заповіту, спадкоємцями за законом є позивачка, як донька покійної, чоловік покійної ОСОБА_2 та рідна сестра позивачки - донька покійної ОСОБА_3 . У встановлений чинним законодавством термін ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, батько відмовився від прийняття спадщини на її користь, сестра також подала заяву про прийняття спадщини.

Для переоформлення спадкових прав на частину спадкового майна позивачем було надано нотаріусу усі необхідні документи на майно. Однак приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд і земельну ділянку у зв`язку із тим що 1/2 частка покійної матері не була виділена зі спільної сумісної власності подружжя (невиділена частка спадкодавця у спадковому майні), що підтверджено відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Оскільки майно набуте батьками у власність за період шлюбу до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи що, нині покійній - ОСОБА_4 належали 1/2 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та 1/2 земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка прийняла 2/3 спадкового майна (1/3 власна і 1/3 батька на користь неї), тому існує необхідність у визнанні за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, що складає 2/3 від 1/2 (2/6 спадкового майна), що становить 1/3 в загальному.

Ці обставини змушують позивача звернутися до суду із цим позовом з метою захисту своїх спадкових прав, оскільки в позасудовий спосіб спадкові права позивача оформити неможливо.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву, в який позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , належить 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 належить батькові ОСОБА_2 , як частка у спільному майні подружжя, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Іллінецької міської ради 28 березня 2003 року та зареєстрованого в КІІ Гайсинське МБТІ» за Р№2698 в книзі ФЖ-12, що підтверджено відповідним повідомленням КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та відповідним свідоцтвом, за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано у період шлюбу за ОСОБА_2 . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499.

Оскільки майно набуте ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у власність за період шлюбу до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення КпШС України, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 22 КпШС України (чинного на час набуття у власність будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За змістом статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 року в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, за змістом вищезазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя.

Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу.

Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вих. № 267/02-31 від 21 червня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та частку земельної ділянки, у зв`язку з тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавиці на цей будинок.

Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачами, вважаю, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/3 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та 1/3 земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовий збір залишити за позивачем.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/3 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та 1/3 земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер :05:004:1499, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , поштова адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , поштова адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , поштова адреса: АДРЕСА_4 .

Головуючий