Провадження №: 2/336/2877/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Сайбель К.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить: визнати з ним право власності на 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер батько позивача, ОСОБА_4 , якому належало 43/100 частин житлового будинку за адресою, АДРЕСА_1 , а саме:

43/100 частин на підставі свідоцтва № 556 від 04.06.1990 р. про право власності, видане міським житлово-комунальним управлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів, а саме, рішення Шевченківського райвиконкому № 194/24 від 17.04.1980 р., договорів дарування посвідчений 1 нотаріальною конторою від 09.12.1972 р., № 2-11440.

7/25 частин цього ж будинку (свідоцтв про право власності від 04.06.1990 р. № 558 на підставі рішення народного суду Шевченківського району м. Запоріжжя від 24.05.1988 р. д. № 2-1224, виконком Шевченківського району м . Запоріжжя від 17.04.1990 р., № 194/27) належить матері позивача - ОСОБА_5

29/100 частин цього ж будинку належить рідній сестрі батька позивача ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що після смерті він своєчасно звернувся до нотаріуса в 2011 р., але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.02.2016 р., № 454/02-31, у зв`язку з тим що втрачено оригінал документа на право власності на частку житлового будинку. Позивач постійно зареєстрований та мешкає за вказаною адресою, на теперішній час позивач є інвалідом 3 групи, бажає оформити спадщину, але не може цього зробити у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючих документів.

Мати позивача ОСОБА_2 , відмовилася в нотаріальній контори від спадку на користь позивача.

У зв`язку із відсутністю законодавчого врегулювання можливості видачі та отримання дублікатів вказаних правовстановлюючих документів, позивач не може підтвердити право власності на 43/100 частин житлового будинку, яке належало його батькові.

Ухвалою суду від 06.08.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 28.08.2024 р.

Ухвало суду від 28.08.2024 р. закрито підготовче судове засідання, судове засідання призначено на 20.09.2024 р.

У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна зава про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, подав заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи за їх відсутності, просять прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 , будучи чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява від 15.08.2024 р., за змістом якої проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер батько позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 12.07.2011 р.

За життя ОСОБА_4 належало 43/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 556 від 04.07.1990 р., що видане міським житлово-комунальним управлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів № 194/27 від 17.04.1990 р.

7/25 частин цього ж будинку на підставі свідоцтво про право власності про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 від 04.07.1990 р., що видане міським житлово-комунальним управлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів № 194/27 від 17.04.1990 належить матері позивача ОСОБА_6 .

29/100 частин цього ж будинку належить ОСОБА_3 .

Вищезазначене підтверджується та узгоджується з наступними матеріалами справи: свідоцтвом про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 від 04.07.1990 р; технічним паспортом на житловий будинок інвентарний номер 39493 реєстровий номер № 159/25844; договором дарування; листом головного інженерна ТОВ «ЗМБТІ».

Постановою п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 у зв`язку з втратою оригіналів документів на право власності на частку житлового будинку

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі змісту статті 1296 ЦК вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 своєчасно (а саме, 18.08.2011 року) звернувся до державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу № 645 за 2011. Тобто, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 .

З наданої позивачем копії постанови нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. (№ 454/02-31 від 10.02.2022 року) вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Такого висновку нотаріус дійшов з огляду на те, що згідно відповіді ТОВ «ЗМБТІ» від 01.12.2015 року (вих. . № 10643) право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , виданого Міськжитлокомунуправлінням Запорізької міської Ради народних депутатів 04.07.1990 року. Оригінал документа на право власності на частку житлового будинку спадкоємцем не надано.

Таким чином позивач ОСОБА_1 здійснив всі дії, необхідні для прийняття спадщини та вважається власником всього спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в тому числі, і частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч. 1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на зазначений житловий будинок, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин.

За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , є власником всього спадкового майна, у тому числі 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , як власник цього майна користується і володіє ним, але позбавлений можливості оформити спадкові права в нотаріуса у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на зазначену частину житлового будинку втрачений і відновити його не вбачається можливим. Вказане підтверджується матеріалами зібраними у справі і не заперечується сторонами. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Запорізька міська рада, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, .

Треті особи:

1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

2) ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКП невідомий.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

20.09.24