Справа № 2-5832/09
Провадження № 2-зз/638/72/24
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву АТ «СЕНС БАНК», від імені якого діє представник ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2009 року у справі № 2-5832/09 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

23 вересня 2024 року АТ «СЕНС БАНК», від імені якого діє представник ОСОБА_1 , за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду із заявою, в якій просило суд скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.09.2009 року по справі № 2- 5832/09 за позовною заявою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначило, що Дзержинським районним судом м. Харкова розглядалась цивільна справа № 2-5832/09 за позовною заявою заявою АКБ СР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат. Також Дзержинським районним судом м. Харкова розглядалася цивільна справа, № 2-219/11 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат. Під час розгляду цих справ ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 2-5832/09 від 02.09.2009 року було вжито заходи забезпечення позову і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

23 січня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по справі №2-219/11 за позовною заявою до АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Рішення набрало законної чинності 24.07.2014 року. Під час ухвалення рішення суду питання про скасування заходів забезпечення позову не вирішувалось. Станом на 23.09.2024 року в Єдиному державному реєстрі зареєстроване обтяження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке накладено на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 2- 5832/09 від 02.09.2009 року, та заходи забезпечення позову, які вжито Дзержинським районним судом м. Харкова на підставі ухвали по справі № 2-5832/09 від 02.09.2009 року продовжують діяти до цього часу.

В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Таким чином, неявка учасників справи в судове засідання не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що у квітні 2007 року АКБ СР «Укрсоцбанк» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору та стягнення заборгованості. В подальшому позовні вимоги було уточнено, а саме заявлено вимогу про дострокове розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2007 року позовні вимоги АКБ СР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про дострокове розірвання договору та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 травня 2009 року скасовано заочне рішення від 23 листопада 2007 року. Призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2009 року у справі № 2-5832/09 задоволено заяву АКБ СР «Укрсоцбанк» про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Передано квартиру АДРЕСА_1 на зберігання ХОФ АКБ «Укрсоцбанк».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2014 року у справі № 2-219/11 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (рахунок 0014 МФО 300023, одержувач ПАТ «Укрсоцбанк», код 00039019) суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 397517 (триста дев`яносто сім тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 82 коп. та суму заборгованості по відсотках в розмірі 48 302 (сорок вісім тисяч триста дві) грн. 35 коп., а також судові витрати в сумі 813 (вісімсот тринадцять) грн. 10 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 липня 2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2014 року залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що під час ухвалення рішення місцевого суду від 23 січня 2014 року та під час постановлення ухвали апеляційного суду від 24 липня 2014 року, а також в подальшому, питання про скасування заходів забезпечення позову не вирішувалось.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 лютого 2019 року за № 157880321, щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , міститься інформація про державну реєстрацію обтяжень - номер запису про обтяження: 30358995 від 11.09.2009 року, підстава виникнення обтяження : ухвала, серія та номер: 2-5832/09 від 02.09.2009 року, видавник Дзержинський районний суд м. Харкова.

Згідно з Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 лютого 2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45597280 від 19.02.2019, державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни, внесено запис за № 30358864 про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого власником квартири є АТ «УКРСОЦБАНК», форма власності приватна, розмір частки 1/1.

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019.

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно п. 1 Передавального акту від 15.10.2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА-БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» а саме з 15.10.2019.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників».

Згідно ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 2) правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

01 грудня 2022 року АТ «Альфа банк» змінило найменування з Акціонерне товариство «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» без зміни організаційно-правової форми, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.12.2022 року.

Таким чином, АТ «Сенс Банк», як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк», набуло прав та обов`язків позивача у цій справі.

З огляду на встановлені судовим розглядом обставини, на час розгляду цієї заяви квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вибула з права власності ОСОБА_2 , право власності на квартиру зареєстровано за АТ «Альфа-Банк», яке змінило назву на АТ «СЕНС БАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що АТ «СЕНС БАНК», яке є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , позбавлене можливості реалізувати своє право власності у повній мірі, оскільки щодо квартири вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2009 року.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. (ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України).

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 травня 2023 року у справі № 334/1250/22 (провадження № 61-12728св22).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з переходом права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , від ОСОБА_2 до АТ «СЕНС БАНК», змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, відтак відпала потреба у подальшому забезпеченні позову, оскільки подальший арешт квартири буде непропорційним втручання у право позивача на мирне володіння належним йому майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву АТ «СЕНС БАНК», від імені якого діє представник ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2009 року у справі № 2-5832/09 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , номер об`єкта нерухомого майна - 101, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова про забезпечення позову від 02 вересня 2009 року у справі № 2-5832/09.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику, відповідачу, а також Шостій Харківській міській державній нотаріальній конторі (адреса: 61022, Харківська обл., м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під`їзд 6, поверх 4, кімнати 590-595, ел. пошта: ) для здійснення відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.П. Латка