Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро М» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 10 636,20 грн. та немайнову (моральну) шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 24 грудня 2022 року на сайті Дніпро М нею придбано два бензинових генератори Dnipro-M моделі GX-30, з можливістю сплати за товар через термінал магазину за адресою АДРЕСА_1 . Того ж дня, 24 грудня 2022 року позивачем було сплачено грошові кошти за вказаний товар в розмірі 55 980,00 грн., однак товар не був забраний з магазину, оскільки не задовільнив позивачку за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром та з інших причин. 30 грудня 2022 року позивач звернулася до магазину з бажанням розірвати укладений на відстані договір купівлі-продажу від 24 грудня 2022 року та повернути сплачені за них кошти у розмірі 55 980,00 грн. Проте кошти магазином було повернуто позивачці лише 18 січня 2023 року. Враховуючи викладене, представника позивачки звернувся до відповідача з претензією, в якій просив здійснити виплату неустойки у розмірі 10 636,20 грн. Із відповіді №1212/1 від 23 листопада 2023 року, наданої представником відповідача, вбачається, що остання не погодилася із вказаною претензією та відмовила у її задоволенні, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом. Окрім того, вона просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2023 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О.

Ухвалою суду від 03 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - для подання відповіді на відзив.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Клопотань щодо розгляду справи в спрощеному порядку з викликом сторін до суду не надходили.

30 січня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив, зі змісту якого вбачається, що 24 грудня 2024 року позивачем оформлено замовлення двох генераторів Dnipro-M моделі GX-30 за допомогою інтернет магазину на загальну суму 55 980,00 грн. Того ж дня, о 15 год. 05 хв. у фірмовому магазині «Дніпро М» позивачем здійснено оплату замовлення банківською картою, що підтверджується банківською квитанцією №016164 та фіскальним чеком №683379182, однак, товар останньою з магазину не забирався. Позивачем під час замовлення здійснено реєстрацію у програмі лояльності за телефонним номером НОМЕР_1 та при реєстрації вказано прізвище та ім`я ОСОБА_3 та дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім вказаного замовлення, 24 грудня 2022 року позивачкою оформлено ще одне замовлення такого ж генератора із самовивозом з магазину. Вказаний товар було оплачено та отримано. Після оплати трьох однакових генераторів позивачу в рамках програми лояльності нараховано 20 993 од. балів, які остання використала 24 грудня 2022 року о 15 год. 52 хв. для замовлення ще одного генератора Dnipro-M моделі GX-30 за ціною 24 795,00 грн., за який фактично сплатила 3 802,00 грн. В подальшому, 30 грудня 2022 року позивачем ініційовано розірвання договору купівлі-продажу двох генераторів, які позивачем з магазину не забиралися. Кошти за вказаний товар було повернуто позивачу 18 січня 2023 року, протягом 18 днів з моменту звернення. У зв`язку з наведеним відповідач прийшов до висновку, що метою позовної заяви є не відновлення порушеного права, а додаткове збагачення позивача за рахунок відповідача. Окрім того, товар отриманий відповідно до бонусної програми позивачем не повертався, що спричинило збитки відповідачу. Враховуючи викладене, відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 ст. 4 ЦПК України встановлює кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Судом встановлено, що 24 грудня 2022 року позивачем на сайті магазину «Дніпро М» оформлено замовлення двох бензинових генераторів Dnipro-M моделі GX-30 та обрано спосіб доставки у вигляді самовивозу з можливістю оплати за товар через термінал магазину.

Під час оформлення замовлення позивачем було здійснено реєстрацію у програмі лояльності за телефонним номером НОМЕР_1 та вказано прізвище та ім`я ОСОБА_4 із зазначенням дати народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується долученим відповідачем фіскальним чеком, в графі якого покупцем зазначена « ОСОБА_4 ».

24 грудня 2022 року у магазині «Дніпро М» за адресою м. Київ, Зодчих, 72 позивачем здійснено оплату, на підтвердження чого надано скріншот, із якого встановлено, що 24 грудня 2022 року о 15 год. 05 хв. здійснено безготівковий платіж на суму 55 980,00 грн.

Разом із цим, із вказаного скріншоту неможливо встановити за що саме було здійснено оплату та хто є платником.

Окрім того, як з`ясовано судом, після здійснення оплати позивачем товар з магазину не забирався, повернення коштів в день оплати товару ініційовано не було.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України «Про захист прав споживачів», яка є спеціальною для такого виду договорів.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг.

Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Встановлено також, що 30 грудня 2022 року позивач скористалася своїм правом та звернулася до магазину Дніпро М з бажанням розірвати договір купівлі-продажу двох бензинових генераторів від 24 грудня 2022 року, укладений на відстані, та повернути сплачені за них кошти у розмірі 55 980,00 грн.

Кошти за вказаним договором купівлі-продажу було повернуто позивачу у повному обсязі 18 січня 2023 року, що підтверджується долученим скріншотом, з якого вбачається, що 18 січня 2023 року було виконано безготівкове зарахування суми у розмірі 55 980,00 грн. на картку, з якої здійснювалась оплата товару.

23 листопада 2023 року представник позивача звернувся до ТОВ «Мережа магазинів Дніпро М» з претензією, в якій просив здійснити виплату неустойки у розмірі

10 636,20 грн.

З відповіді, наданої ТОВ «Мережа магазинів Дніпро М» за №1212/1 від 12 грудня 2023 року, вбачається, що у задоволенні претензії було відмовлено, оскільки кошти були повернуті в межах встановленого законодавством строку.

Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» уразі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Аналогічні строки встановлено у п. 1.10 «Правил продажу товарів на замовлення та поза торгівельними або офісними приміщеннями» затверджених наказом Міністерства економіки України № 103 від 19 квітня 2007 року (далі - Правила).

Пунктом 1.10 Правил встановлено, що продавець повинен повернути сплачені гроші та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції, протягом тридцяти днів з моменту одержання повідомлення споживача про недійсність договору.

Отже, вимогами статті 12 Закону та п. 1.10 Правил встановлено 30 денний строк на повернення коштів споживачу та відповідно лише після сплину 30-денного терміну починається нарахування неустойки в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожен день прострочення.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що обов`язок по сплаті неустойки в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей у випадку неповернення коштів та укладення договору на відстані виникає не раніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору.

Слід зазначити, що стаття 9 Закону України «Про захист прав споживачів», як на тому наполягає позивач, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки встановлено, що між сторонами в цій справі було укладено договір купівлі-продажу за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає спеціальна норма цього Закону - стаття 13, у поєднанні з положеннями, передбаченими частинами п`ятою - дев`ятою статті 12, яка не пов`язує право споживача розірвати договір у зв`язку з відсутністю можливості обміняти непродовольчий товар.

Крім того, позивач не довела, що вона намагалася провести обмін придбаного у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро-М» 24 грудня 2022 року товару на аналогічний.

Отже, посилання позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин частини 3 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» є хибними.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про порушення її прав як споживача послуг, суд, розглянувши даний спір в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро М» про захист прав споживачів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа магазинів Дніпро М», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд.102, .

Суддя О. О. Ковбасюк