ПОСТАНОВА

іменем України

17 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 396/1532/23

провадження № 22-ц/4809/1265/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2024 року у складі судді Бадердінової А.В.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту ДП «СхідГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що протягом 13 років 11 місяців працював в умовах впливу шкідливих факторів на ДП «СхідГЗК», а саме з 16 жовтня 2003 по 16 грудня 2003 року учнем прохідника підземного, з 22 січня 2004 року по 10 лютого 2004 року учнем прохідника підземного, з 11 лютого 2004 року по 30 листопада 2004 року учнем слюсаря чергового та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики шахти з особливо важкими та особливо шкідливими умовами праці; з 01 грудня 2004 року по 20 жовтня 2017 року слюсарем черговим та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики шахти з важкими та особливо шкідливими умовами праці.

20 жовтня 2017 позивач був звільнений із займаної посади у ДП «СхідГЗК» за станом здоров`я. Зазначав, що у зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, які характеризувалися наявністю шкідливих виробничих факторів, що перевищували гранично допустимі норми, через недосконалість робочого місця, з вини відповідача, він отримав хронічні професійні захворювання, що підтверджується відповідними документами. На даний час його постійно турбує стійкий виражений біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобів, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальна слабкість, задишка при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, біль за грудиною, головний біль, запаморочення, втома, зниження слуху. Внаслідок отриманого професійного захворювання він змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Крім того, стан його здоров`я не дає змоги тривалий час виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні. Вночі довгий час не спить через біль, постійно користуюся медикаментами полегшуючими страждання. Через вік та стан здоров`я не може влаштуватися на таку роботу, яка б дала змогу матеріально утримувати сім`ю. Вказував, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою та постійними болями. Також він має неповнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує уваги, піклування та спільного проведення часу, але через стан свого здоров`я він позбавлений деяких можливостей, які відзначаються на його сім`ї. Тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані поганим самопочуттям та особливостями лікування, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах, що позбавляє його можливості жити нормальним життям. Крім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжуються значною втратою працездатності у відносно молодому віці, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища викликають переживання, страждання, стрес, депресію. Вважає, що факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Глибина його душевних страждань викликана, окрім вказаного, також безвідповідальною, недобросовісною поведінкою відповідача по відношенню до нього, оскільки він тривалий час належним чином виконував свої трудові обов`язки, забезпечуючи ціною власного здоров`я безперервну роботу та прибуток підприємства, яке в свою чергу не виконувало свій обов`язок по створенню безпечних умов праці, знехтувало та завдало шкоди його здоров`ю.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з ДП «Схід ГЗК» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням 335000 грн.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням 200000 грн, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ДП «СхідГЗК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 16 жовтня 2003 року ОСОБА_1 був прийнятий з Смолінську шахту ДП «СхідГЗК» учнем прохідника підземного шахти з повним робочим днем у підземних умовах з присвоєнням категорії «А», як працівник з джерелом іонізуючого випромінювання. 22 січня 2004 року - учнем проходчика підземного шахти з повним робочим днем у підземних умовах праці з присвоєнням категорії «А», як працівник з джерелом іонізуючого випромінювання; 11 лютого 2004 року переведений учнем слюсаря чергового та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики з особливо тяжкими та особливо шкідливими умовами праці. З 01 грудня 2004 року - слюсарем черговим по ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики шахти по 4 розряду, з повним робочим днем у підземних умовах праці з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці. З 01 січня 2008 року переведений слюсарем черговим по ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики шахти по 5 розряду, з повним робочим днем у підземних умовах праці з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці. 20 жовтня 2017 року звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, за п.2 ст.40 КЗпп (а.с.9-13).

Як свідчить довідка про умови праці працівника від 03 вересня 2018 року №01-22-03/375818 відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу умови праці ОСОБА_1 на робочих місцях працівника Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» за професією слюсаря чергового з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості та небезпечності (а.с.14-17).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність професійного характеру захворювання від 11 жовтня 2018 року №1455 у ОСОБА_1 встановлено діагноз: (захворювання професійні 11 жовтня 2018 року) радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні протрузії міжхребцевих дисків L1- L3 і L4- L5, гриж Шморля тіл L1-L2-L3, S1, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпортрофією м`язів плечового поясу. Виразкова хвороба ДПК, ремісія СКХ: хронічний пієлонефрит, ремісія. хронічна ниркова недостатність 0 ст. (а.с.20-21).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 листопада 2018 року, складеним комісією Управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК», а саме тривалий термін праці з важкими умовами праці, обумовленими технологічним процесом, та виникнення професійного захворювання: робоча поза незручна та фіксована від 29.4 до 36,8 при нормі до 25; нахили корпусу (вимушені, більше 30) кількість за зміну до 174 при нормі до 100. З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) пропонується: провести позаплановий інструктаж з працівниками дільниці про дотримання виконання законодавчих актів з охорони праці та санітарних норм; посилити контроль за використанням працівниками засобів індивідуального захисту виконання вимог санітарних правил протягом зміни; групі охорони праці провести перевірку забезпечення та використання працівниками дільниці засобів індивідуального захисту (а.с.18-19).

Із виписки з медичної карти амбулаторного хворого №12687, виданої Кіровоградською обласною лікарнею 06 липня 2018 року, убачається, що ОСОБА_1 з 26 липня 2018 по 06 серпня 2018 року проходив стаціонарне лікування з діагнозом хронічна шийна та поперекова радикулопатія часто рецидивуючий перебіг на фоні розповсюдженого остеохондрозу хребта, з переважним ураженням шийного та поперекового відділу хребта, стадія загострення, больовий синдром з м`язово-топічними та стато-динамічними порушеннями. Периферичний ангіодистонічний синдром верхніх кінцівок (а.с.30).

З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №011895 від 11 грудня 2018 року убачається, що ОСОБА_1 11 грудня 2018 року вперше встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 60% у зв`язку з професійним захворюванням. ОСОБА_1 має потребу у медичній та соціальній допомозі, а саме потребує медикаментозного лікування, лікування в лпз, санаторно-курортне лікування за термінами, МРТ шийного, поперекового крижового відділів хребта, ортез на попереково-крижовий відділ хребта (а.с.22).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №173160 від 11 грудня 2018 року 05 грудня 2018 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 січня 2020 року у зв`язку з професійним захворюванням та протипоказана робота в умовах тяжкої фізичної праці (а.с.22).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №805, наданої КНП «Смолінська медико-санітарна частина» Смолінської селищної ради від 03 вересня 2019 року, ОСОБА_1 з 03 вересня 2019 року по 12 вересня 2019 року проходив стаціонарне лікування з діагнозом (основне захворювання, ступені захворювання та ускладнення): радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні грижі L5-S1, стійкий больовий та м`язово-тонічний синдром (а.с.29).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №012341 від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно проведено огляд і встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 60% у зв`язку з професійним захворюванням. ОСОБА_1 потребує медикаментозного лікування, лікування в ЛПЗ, санаторно-курортне лікування 1 раз на 3 роки (а.с.23).

Відповідно до акту МСЕК серії 12 ААБ №565858 від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 січня 2022 року у зв`язку з професійним захворюванням та протипоказана робота в умовах вібрації, шуму, пилу (а.с.24).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №318, наданої КНП «Смолінська медико-санітарна частина» Смолінської селищної ради від 28 липня 2020 року, убачається, що ОСОБА_1 з 28 липня 2020 року по 07 серпня 2020 року проходив лікування з діагнозом (основне захворювання, ступені захворювання та ускладнення): радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні протрузії міжхребцевих дисків L1- L3 і L4- L5, гриж Шморля тіл L1-L2-L3, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпортрофією м`язів плечового поясу. Захворювання професійне з 2018 року (а.с.28).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ДСП №3 КНП «Смолінська медико-санітарна частина» Смолінської селищної ради від 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 з 12 серпня 2021 року по 18 серпня 2021 року проходив стаціонарне лікування з діагнозом (основне захворювання, ступені захворювання та ускладнення): радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні протрузії міжхребцевих дисків L1- L3 і L4- L5, гриж Шморля тіл L1-L2-L3, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпортрофією м`язів плечового поясу. Захворювання професійне з 2018 року (а.с.27).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №085245 від 07 грудня 2021 року 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 безтерміново встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% у зв`язку з професійним захворюванням, крім того, ОСОБА_1 потребує амбулаторного лікування, лікування в стаціонарі, санаторно-курортне лікування 1 раз на 3 роки (а.с.25).

Згідно з актом МСЕК серії 12 ААБ №575857 від 07 грудня 2021 року ОСОБА_1 безтерміново встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та протипоказана робота в умовах вібрації, шуму, пилу (а.с.26).

Як убачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ДСП №3, виданої КНП «Смолінська медико санітарна частина» Смолінської селищної ради 19 грудня 2023 року, ОСОБА_1 має діагноз: сечокам`яна хвороба, обструктивне захворювання пієлонефрит 1 ст. нестійкої ремісії (а.с.93).

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Смолінською селищною радою Маловисківського району (а.с.31).

Із заяви ОСОБА_1 від 07 листопада 2018 року убачається, що позивач згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність виявленого професійного характеру захворювання ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», виданого на підставі протоколу ЛЕК від 11 жовтня 2018 року №1455, просив розглянути можливість виплати йому одноразової грошової виплати, як відшкодування моральної шкоди за отриманні професійні захворювання, яку він оцінює у п`ять тисяч гривень (а.с.58).

Відповідно до договору про відшкодування моральної шкоди від 27 листопада 2018 року, укладеного між ДП «СхідГЗК» та ОСОБА_1 , за заявою ОСОБА_1 та згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність виявленого професійного характеру захворювання ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», виданого на підставі протоколу ЛЕК від 11 жовтня 2018 року №1455, сторони дійшли згоди про те, що ДП «СхідГЗК» сплачує ОСОБА_1 кошти в сумі п`ять тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок отриманого професійного захворювання, встановлення в подальшому стійкої втрати працездатності та групи інвалідності. ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум як відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, а також можливо встановлених профзахворювань у майбутньому, пов`язаних із роботою на ДП «Схід ГЗК» (а.с.59-60).

Смолінська шахта ДП «Схід ГЗК» перерахувала кошти (відшкодування моральної шкоди, без ПДВ) ОСОБА_1 у розмірі 4025 грн, про що свідчить платіжне доручення від 29 листопада 2018 року №2525 (а.с.61).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову у сумі 200000 грн суд першої інстанції врахував стаж роботи позивача на підприємстві Смолінської шахти ДП «Схід ГЗК», важкість виконуваної ним роботи, шкідливі умови праці, в яких тривалий час працював позивач, оцінив глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань позивача, втрату позивачем 60 % професійної працездатності, безстрокове призначення останньому третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно з частиною 4 статті 43, частиною 1 статті 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кзпп України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу.

Враховуючи зазначені положення Законів відповідач мав створити позивачеві належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпп України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 237-1 КЗпп України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року по справі № 210/4342/18 (провадження № 61-6438св20)

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

З огляду на положення ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20-рп громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Статтею першою Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Згідно із ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

Відповідно до вимог ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказував, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

У справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст.32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Велика Палата Верховного у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Судом встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_3 виникло у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що призвело до фізичного болю та моральних страждань, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, наслідком чого є інвалідність позивача, необхідність постійного лікування вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, знайшло своє підтвердження відповідними доказами.

Врахувавши, що позивач матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, не спроможній, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, ступінь вини відповідача у спричиненні негативних наслідків для здоров`я позивача, специфіку виробництва, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача становить 13 років 11 місяців, важкість виконуваної ним роботи, шкідливі умови праці, оцінивши глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань позивача, втрату позивачем 60 % професійної працездатності, безстрокове призначення останньому третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, позивач зазнає постійного болю, у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, суд правомірно вважав, що необхідним і достатнім розміром компенсації буде 200000 грн.

Також суд першої інстанції обгрунтувано не прийняв до уваги договір про відшкодування моральної шкоди відповідачем, укладений між сторонами 27 листопада 2018 року

Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши глибину та ступінь моральних і фізичних страждань, яких зазнав та зазнає позивач внаслідок професійного захворювання, виходячи із принципів розумності і справедливості суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачеві у розмірі 200000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко