Справа № 509/4199/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи : Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ :

16 липня 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності йому правовстановлюючого документу трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої вперше 04.06.1983 р., мотивуючи це необхідністю призначення пенсії за віком, в чому йому було відмовлено рішеннями ГУ ПФУ в Запорізький області № 24 від 05.03.2024 р. та від 28.06.2024 р. у зв?язку тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до архівної довідки від 09.02.2021 р. М-40/05-02 та від 26.01.2021 р. М-40/05-01 з 1981 по 1983 р.р., оскільки по батькові « ОСОБА_2 у 1981-1982 р.р., Мир.-у 1983» не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ».

В судове засідання заявник та його представниця не з?явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, надіславши до суду клопотання, в якому підтримала заяву ОСОБА_1 , яку просили задовольнити та розглянути справу без їхньої участі (а.с. 30).

В судове засідання представниця заінтересованої особи ГУ ПФУ в Житомирській області в судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, зворотним поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, надіславши на адресу суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та проханням про слухання справи за її відсутності (а.с. 26-29).

Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Суд встановив, що в паспортних даних заявника, він вказаний як ОСОБА_1 , на родився 18.03.1961 р. у с. Новомиколаївка, Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 5).

Звернувшись до ПФУ 27.02.2024 р., та вдруге 21.06.2024 р. заявник отримав рішення № 24 від 05.03.2024 р., в якому вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до архівної довідки від 09.02.2021 р. М-40/05-02 та від 26.01.2021 р. М-40/05-01 з 1981 по 1983 р.р., оскільки по батькові « ОСОБА_2 у 1981-1982 р.р., Мир.-у 1983» не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » та з посиланням, що якщо ім?я, по батькові та прізвище, зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім?ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження факт належності цього документу даній особі може бути встановлено у судовому порядку відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (а.с. 7-8,11).

Суд встановив, що помилка в написанні по батькові заявника виникла через йог невірне вказання інспектором з кадрів в трудові книжці, а об?єднаний трудовий архів Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області надало довідку № 21/40/05-02 від 09.02.2024 р. на підставі архівних даних, які містилися в розрахунково-платіжних відомостях ПСП «Труд», що підтверджує факт роботи заявника на даному підприємстві (а.с. 16-20).

З матеріалів заяви вбачається, що отримати нову довідку з вірним написанням по батькові заявника неможливо, оскільки ПСП «Труд» ліквідоване та здало на зберігання до вищевказаного архіву розрахунково-платіжні відомості з невірним написанням по батькові заявника.

З огляду на паспортні дані заявника ОСОБА_1 та даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої вперше 04.06.1983 р. це одна і та сама особа з вірним по батькові « ОСОБА_3 » (а.с. 5-6,19-20).

Виконуючи приписи ч. 4 ст. 264 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої нею вимоги, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

За змістом п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом п.п. 2 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (з наступними змінами), до заяви про призначання пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Відповідно до пунктів 3,26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім?я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Згідно роз?яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови № 5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як роз?яснено у п. 1, 12Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі узв`язку зпораненням, повідомленнявійськових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав ставити під сумнів належність заявнику вищевказаної трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої вперше 04.06.1983 р.

Неможливість внесення виправлень до трудової книжки підтверджується тим, що підприємство, яке що допустило помилку ліквідоване.

Допущені у документі невідповідності є перешкодою реалізації заявником права на призначення йому пенсії за віком.

Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику вказаної вище трудової книжки - судом під час розгляду справи встановлено не було.

Крім того, судом приймається до уваги, що норми ст.ст. 15,16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, заявник наділений правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави його звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідчать про наявність обмеження його права на пенсійне забезпечення згідно Закону, а тому суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, доведеними доказами по справі, такими, що спрямовані на створення умов для здійснення і реалізації прав заявника, і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що заявником при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а.с. 1).

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз`яснень п. 18 Постанови № 5 від 31.03.1995 року при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявницею судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 77-80, 89, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1.Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи : Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу - задоволити ;

2.Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 (ІПН : № НОМЕР_2 ) трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої вперше 04.06.1983 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26.09.2024 р.

Суддя Гандзій Д.М.