Справа № 442/1807/23
Провадження № 2-о/442/5/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.

присяжних Дяк А.Є., Довженка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області,-

з участю секретаря судового засідання - Федишин Б.І.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання його тітки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - недієздатною.

Ухвалою судді від 21.03.2023 провадження у справі відкрито.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2023 у справі призначено судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.08.2024 провадження у справі поновлено, призначено продовження розгляду справи на 16.09.2024.

В судове засідання на 16.09.2024 та 30.09.2024 учасники справи не з`явились, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином були повідомлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи суд вважає за доцільне зазначити таке.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних правовідносин та їх гарантій.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Так, заявником 21.03.2023 пред`явлено до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області дану заяву.

Ухвалою від 03.04.2023 провадження у справі було зупинено в зв`язку з призначенням у справі судово-психіатричної експертизи.

26.08.2024 Львівська філія судових експертиз ДУ «ІПС МОЗ України» повернула матеріали даної цивільної справи без виконання судово-психіатричної експертизи через неявку особи для експертного огляду.

Ухвалою від 28.08.2024 провадження у справі було поновлено, призначено дату продовження розгляду справи на 16.09.2024, проте у зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи було відкладено на 30.09.2024. проте, і в цей дань, учасники справи в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені.

Отже, як зазначено вище, заявник та його представник до суду двічі (16.09.2024 та 30.09.2024) не з`явились, клопотань про розгляд справи у їхній відсутності не подавали.

Відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу повинні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі.

Враховуючи вище наведене, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

З системного аналізу частини 5 статті 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Дії суду залежать від дій позивача.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Відтак, суд вважає за доцільне зазначити, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача, вищенаведене повністю узгоджується з Постановою Верховного суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник та його представник у судове засідання повторно не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, із заявою про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не звертались, а за відсутності заявника розгляд справи з урахуванням її обставин є неможливий, а відтак заява підлягає залишенню без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 247, п. 5 ч. 1 ст. 257, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали суду складено 30.09.2024.

Суддя Курус Р.І.

Присяжні Дяк А.Є.

Довженко А.О.