Провадження 2-з/201/251/2024
УХВАЛА

27 вересня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Куць О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що має намір звернутися до Жовтневого районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 12260 доларів США та збитків - 2000 доларів США, що становить 589746,54 грн. за курсом НБУ. Вказував, що з відповіді Головного сервісного центру МВС йому стало відомо, що за позивачем зареєстровано два транспортних засоби: автомобіль марки FORD TRANSIT 300 2198, (2008 року випуску), № куз. НОМЕР_1 , а також автомобіль марки RENAULT LAGUNA 2200, (1996 року випуску), № куз. НОМЕР_2 . Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження майна позивача, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду позовної заяви, з якою він має намір звернутися до суду, а тому просив до набрання чинності рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортних засобів відповідача, а саме: FORD TRANSIT 300 2198, (2008 року випуску), № куз. НОМЕР_1 ; RENAULT LAGUNA 2200, (1996 року випуску), № куз. НОМЕР_2 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи положення частини першої статті 153 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини першої ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у виді розписки, відповідно до якого 26 червня 2024 року ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти у сумі 12260 доларів США. та зобов`язався їх повернути у строк до 23 серпня 2024 року.

ОСОБА_1 вказував, що має намір подати позовну заяву про стягнення вказаної вище суми позики та збитків у сумі 2000 доларів США.

Причин, з яких наразі позов не подається, ОСОБА_1 не зазначено.

На виконання адвокатського запиту АО «Павла Іванчука і Вікторії Шульги «Акцепт», Головним сервісним центром МВС України повідомлено, що на ім`я ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспорті засоби: FORD TRANSIT 300 2198, (2008 року випуску), № куз. НОМЕР_1 ; RENAULT LAGUNA 2200, (1996 року випуску), № куз. НОМЕР_2 .

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частин 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись із заявою, ОСОБА_1 зазначив, що вищевказані транспортні засоби можуть бути відчужені ОСОБА_2 .

Між тим, всупереч вказаним вимогам закону, заявником не надано жодних доказів на підтвердження таких намірів ОСОБА_2 (оголошення на сайті, готування транспортних засобів до продажу, тощо). Не були відчужені вищевказані автомобілі ОСОБА_2 і в період дії боргової розписки.

Заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову через можливе відчуження вищевказаних транспортних засобів, не зазначено щодо відсутності у ОСОБА_2 іншого майна тощо.

Крім того, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що вжиття заходу забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, не буде порушувати права інших осіб, зокрема, як вбачається із відповіді Головного сервісного центру МВС України, адвокат просив надати інформацію про транспортні засоби, належні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, матеріали заяви про забезпечення позову не містять даних щодо сімейного стану ОСОБА_2 , інформації, що транспортні засоби належать останньому на праві особистої приватної власності, не були придбані у шлюбі, тощо. Між тим суд, постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що дана заява є передчасною, недоведеною та необґрунтованою. Заявник не подав ще позовної заяви до суду, а лише має намір подати її. Таким чином, суддя вважає, що ОСОБА_1 не позбавлений права подати дане забезпечення позову в рамках справи, яке буде вирішене з врахуванням всіх обставин справи та наданих доказів, оскільки дана категорія справ вимагає детального вивчення та дослідження всіх обставин справи, для можливого подальшого забезпечення позову при розгляді справи, якщо такі будуть встановлені, оскільки станом на день подачі даної заяви заявником не доведено ризик не виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя О.О.Куць