ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2452/21 Номер провадження 22-ц/814/1608/24Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2023 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В. (повний текст складено 22 грудня 2023 року),

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

18.03.2021 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із указаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , уточнивши його вимоги заявою від 11.06.2021. В обґрунтування підстав позову зазначає, що взаємовідносини сторін врегульовані договором від 23.09.2014. Предметом такого договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 49,8 кв.м. Відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовилися, допустивши прострочення виконання зобов`язання по оплаті спожитих послуг згідно встановлених тарифів із 01.10.2015 по 01.02.2021, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 48 619,04 грн. Крім повернення боргу за спожиті послуги позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати у розмірі 8 063,04 грн. та 3% річних у розмірі 3 508,65 грн.; а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 ./а.с.56 т.1/

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2023, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 28.12.2023, позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2015 по 01.02.2021 у сумі 57 140,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати по оплаті судового збору по 757,00 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з ОСОБА_3 - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що у спірних правовідносинах обов`язок сплачувати за надані послуги ґрунтується на їх фактичному споживанні відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконували, частково вносили платежі за послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01.10.2015 по 01.02.2021 утворилася заборгованість у сумі 48 619,04 грн., яка підлягає стягненню із них у солідарному порядку, разом з індексом інфляції в сумі 8 063,04 грн. та 3% річних у сумі 3 508,65 грн. Підстави застосування наслідків спливу строку позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачами, суд визнав відсутніми.

У задоволенні вимог позову до відповідача ОСОБА_3 відмовлено, оскільки у період з 01.10.2015 по 01.02.2021 вона не була споживачем послуг теплопостачання, що виключає підстави покладення на неї солідарного обов`язку з оплати виниклої заборгованості, включно з інфляційними втратами та 3% річних.

Із рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскарживши їх в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просять рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до них.

За змістом доводів апеляційних скарг відповідачі зазначають, що не були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, призначеної на 12.12.2023, і лише зі змісту оскаржуваного рішення дізналися про уточнення позовних вимог, заяву про що вони також не отримували.

Зазначають, що поза увагою районного суду залишилася та обставина, що квартира є спільною частковою власністю відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , із часткою кожного, що виключає підстави стягнення заборгованості у солідарному порядку.

Просять врахувати, що позовна заява подана позивачем із пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків якого ними було заявлено суду та яка не переривається унаслідок звернення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в суд із заявою про видачу судового наказу. Відтак, позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості до січня 2018 року минула 21.02.2021, а позов подано до суду лише 18.03.2021. Отже, позивач має право на стягнення заборгованості за період із лютого 2018 року, яка підлягала стягненню у рівних частках, а не в солідарному порядку.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2024 справа призначена до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

21.03.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційні скарги, які просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що у розумінні норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами послуги з централізованого опалення, що надається підприємством для забезпечення належного санітарного стану квартири АДРЕСА_2 , співвласниками якої є відповідачі. При цьому, ОСОБА_3 немає доступу до цієї квартири, у зв`язку із вчиненням перешкод зі сторони інших співвласників, що підтверджується рішенням суду від 18.02.2020 у справі №554/12944/15-ц, а також її чисельними зверненнями до правоохоронних органів.

Заперечує проти застосування строку позовної давності, який було перервано на строк дії карантину.

11.04.2024 представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Гайтота І.М. подала до апеляційного суду відзиви на апеляційні скарги, які просить залишити без задоволення в частині вимог позову, заявлених до ОСОБА_3 , яка не є фактичним отримувачем послуг.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31.01.2001./а.с.36 т.1/

За змістом договору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю (визначення часток у квартирі) від 03.07.2011, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , малолітнім ОСОБА_2 , від імені якого на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 25.10.2011 №385 діють його законні представники: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 , які є співвласниками у спільній сумісній власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , сторони дійшли згоди про поділ квартири, виходячи із засад рівності при визначенні розміру часток у праві спільної сумісної власності, визначивши, що їх частки у праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними і становлять по частці у кожного. У зв`язку з чим, право спільної сумісної власності на квартиру припиняється, замість цього вони набувають право спільної часткової власності на вказану квартиру; договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гура Л.Б., зареєстровано в реєстрі за №1097./а.с.37 т.1/

Згідно із Витягом про державну реєстрацію прав ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» №32221928 від 28.11.2011, за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної часткової власності по кожному на квартиру АДРЕСА_2 ./а.с.38 т.1/

23.09.2014 між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з адресою: АДРЕСА_1 , за умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором; суб`єкти користування послугами: власник та члени його сім`ї - 4 особи./а.с.12 т.1/

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20.12.2019 у справі №554/3085/18 скасовано судовий наказ №554/3085/18 від 21.05.2018, виданий цим же судом за заявою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 24 029,47 грн. та суму судового збору у розмірі 176,20 грн./а.с.4 т.1/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 18.02.2020 (справа №554/12944/15-ц), яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 : виділено в користування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнату №2 площею 12,0 кв.м.; виділено в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кімнату№5 площею 16,1 кв.м., шафу №4 площею 1,2 кв.м.;

У загальному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено коридор №1 площею 9,3 кв.м., вбиральню №3 площею 1,4 кв.м., кухню №6 площею 6,9 кв.м., ванну №7 площею 2,6 кв.м./а.с.146-168 т.1/

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, складеного ПОКВПТГ «Полтаватеплоенрго» за адресою: АДРЕСА_3 : заборгованість за період з 10.2015-12.2020 із централізованого опалення склала 42 408,28 грн.; з постачання гарячої води - 6 210,761 грн., всього борг: 48 619,04 грн./а.с.67-69 т.1/

За період із 21.11.2015 по 21.01.2021 нараховано 3% річних у розмірі 3 508,65 грн. та інфляційні збитки у розмірі 8 063,04 грн./а.с.70-71, 72-73 т.1/

02.06.2021 - ОСОБА_1 , 01.12.2021 - ОСОБА_3 , а 10.04.2023 - ОСОБА_2 подали до районного суду заяви про застосування до позовних вимог строку позовної давності./а.с.30-35, 197 т.1, а.с.38д -40 т.2/

22.12.2021 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із клопотанням про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності./а.с.212-213 т.1/

Частково задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлена до стягнення заборгованість за послуги теплопостачання, а також 3% річних та інфляційні витрати підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , як фактичних користувачів таких послуг.

Доводи відповідачів про застосування строку позовної давності, районний суд відхилив, вказавши, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У задоволенні вимог позову до відповідача ОСОБА_3 відмовлено, оскільки у період з 01.10.2015 по 01.02.2021 вона не була споживачем послуг теплопостачання, що виключає підстави покладення на неї солідарного обов`язку з оплати виниклої заборгованості, включно з інфляційними втратами та 3% річних.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Стосовно дотримання норм процесуального права, колегія суддів враховує наступне.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України визначено, що суд викликаєучасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно з частиною 2 статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №2-6777/11 від 14.02.2024, за змістом якої цивільна справа може бути розглянута судом без учасників процесу лише у разі їх попереднього повідомлення про час та місце розгляду справи.

Із матеріалів справи убачається, що при постановленні оскаржуваного рішення відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 участі не приймала, доказів їх належного повідомлення про день та час розгляду справи, зокрема, отримання ними судових повісток про виклик до суду на 13-10 год. 12.12.2023 матеріали справи не містять, як і на судові засідання, що передували та призначалися на 02.11.2023, 09.08.2023 та 16.05.2023.

Відтак, установивши, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при постановленні рішення допустив порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для його скасування на підстав п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

По суті вимог позову,колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 21 цього Закону).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Із огляду на викладені норми матеріального права, установивши, що товариство належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання, а відповідачі, власники майна на праві спільної часткової власності, з урахуванням положень ч.4 ст.319 ЦК України, не здійснювали їх повну оплату, колегія суддів визнає обґрунтованими вимоги позову про стягнення такої заборгованості включно із нарахуваннями у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

Доводи апеляційних скарг відповідачів правильність таких висновків не спростовують та, фактично, зводяться до нерозуміння природи зобов`язання, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.03.2021 №904/2073/19 не звільняє від обов`язку їх виконання.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачами не виконано, а тому відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як власники майна на праві спільної часткової власності з частками кожного по житла, несуть тягар його утримання незалежно від фактичного мпоживання, та мають сплатити їх вартість за період із 01.10.2015 по 01.02.2021 згідно розрахунку за встановленими тарифами.

Стосовно підставності застосування строку позовної давності, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Водночас пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами КМУ №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №630 від 27.05.2020.

Постановою №630 від 27.05.2020 Кабінет Міністрів України вніс зміни, зокрема, до постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.08.2022.

Таким чином, якщо позовна давність станом на 12.03.2020 не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишався до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжить свій перебіг.

У цій справі станом на 12.03.2020 по вимогам про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, а також нарахуванням в порядку ч.2 ст.625 ЦК України з 12.03.2017 строк позовної давності не сплив, а його перебіг продовжується на строк дії карантину. Разом із цим, у задоволенні вимог позову за період із 01.10.2015 по 11.03.2017 слід відмовити, оскільки позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», звернувшись з позовом до відповідачів 18.03.2021, пропустив строк позовної давності за такими позовними вимогами, які не перериваються внаслідок звернення із заявою про видачу судового наказу.

Відтак, загальна сума заборгованості за спожиті послуги за період із 12.03.2017 по 18.03.2021 становить 34 077,31 грн., 3% річних - 1 909,12 грн., інфляційні витрати - 2 779,99 грн.; які підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як співвласників житла, на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у рівних частках із кожного: 8 519,32 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання, 3% річних у розмірі 227,28 грн. та інфляційні витрати у розмірі 694,99 грн.

Доводів на спростування викладеного апеляційні скарги не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення районного суду скасуванню із постановленням нового рішення про часткове задоволенні вимог позову.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (64%), шляхом взаємозаліку, на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає стягненню судовий збір: із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 75,48 грн. із кожного; а із ОСОБА_4 - 484,26 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2023 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги за період із 12.03.2017 по 18.03.2021 у розмірі 8 519,32 грн., 3% річних у розмірі 227,28 грн. та інфляційні витрати у розмірі 694,99 грн., а всього 9 441,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги за період із 12.03.2017 по 18.03.2021 у розмірі 8 519,32 грн., 3% річних у розмірі 227,28 грн. та інфляційні витрати у розмірі 694,99 грн., а всього 9 441,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги за період із 12.03.2017 по 18.03.2021 у розмірі 8 519,32 грн., 3% річних у розмірі 227,28 грн. та інфляційні витрати у розмірі 694,99 грн., а всього 9 441,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги за період із 12.03.2017 по 18.03.2021 у розмірі 8 519,32 грн., 3% річних у розмірі 227,28 грн. та інфляційні витрати у розмірі 694,99 грн., а всього 9 441,59 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір: із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 75,48 грн. із кожного, а із ОСОБА_4 - 484,26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак