Справа №489/3174/24
Провадження №2/489/1456/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за несвоєчасну сплату

встановив.

Позивачка, через свого представника адвоката Долгова А.Г., звернулася до суду з позовом, яким просила: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 139527,89 грн. відповідно до виконавчого листа № 2/489/1384/19 від 16.04.2020; стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 139527,89 грн. відповідно до виконавчого листа № 2/489/1384/19 від 16.04.2020; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 38390,58 грн. за виконавчим провадженням № 73123810 (виконавчий лист № 2/489/1269/23 від 20.10.2023); стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 38390,58 грн. за виконавчим провадженням № 73123810 (виконавчий лист № 2/489/1269/23 від 20.10.2023). Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.09.1998. Шлюб між ними розірвано 31.08.2020 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва. З відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2019 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно з індексацією, починаючи з 10.04.2019. Відповідач свої обов`язки як батька не виконував, аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 01.04.2024 виникла заборгованість яка становить 139527,89 грн. В подальшому, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023, стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої обов`язки відповідач продовжував не виконувати, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.04.2024 становить 38390,58 грн. Розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем у судовому порядку не оскаржувався. Однак, відповідач тривалий час офіційно працює, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свої обов`язки щодо утримання дитини не має.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить: закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів на загальну суму 139527,89 грн. відповідно до виконавчого листа № 2/489/1384/19 від 16.04.2020 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України; у задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за несвоєчасну сплату відмовити в повному обсязі. Зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2019, залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17.03.2020 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 10.04.2019 і до повноліття дитини. На виконання вказаного судового рішення, судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Інгульському ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса). Тобто, фактично стягуються аліменти на утримання дитини з 10.04.2019 по 08.06.2024. у даній справі позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 ті самі кошти, аліменти на утримання дитини, за той самий період та з тих самих підстав. Вважає, що задоволення цих вимог призведе до подвійного стягнення аліментів з відповідача. У звязку з чим, провадження у справі в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів має бути закрите на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. У позовній заяві позивачка посилається на наявність заборгованості зі сплати аліментів на загальну суму 38390 грн., яка виникла на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023 у справі № 489/2176/23. Однак, ОСОБА_2 , вказане судове рішення 08.05.2024 оскаржив у суді апеляційної інстанції. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16.07.2024 у справі № 489/2176/23 скасовано рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва та винесено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовлено. За такого не існує заборгованості по сплаті аліментів на утримання повнолітнього сина, і відповідно неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, тому позовні вимоги позивачки в цій частині слід залишити без задоволення. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2020 у справі № 489/2278/20, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у повному обсязі. цим рішенням було встановлено, що у ОСОБА_1 виникає право на нарахування пені у випадку несплати заборгованості по аліментам з 01.04.2020. Тому, позивачка безпідставно просить стягнути пеню за несплату аліментів за період з 10.04.2019 по 01.04.2020. також, слід зазначити, що ОСОБА_2 з березня 2022 ніяких доходів не має та перебивається тимчасовими незначними заробітками. У період перебування сторін у шлюбі, ними придбано обладнання для сонячної електростанції, яке встановлено за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023, зокрема, визначено частину прибутку, отриманого від продажу електричної енергії у розмірі частки за кожним. ОСОБА_1 ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за період з 25.06.2019 по 25.03.2024 сплатила за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства за зеленим тарифом у сумі 577617,40 грн., половина яких належить відповідачу у розмірі 288808,70 грн. Позивачка добровільно поділити кошти, отримані від продажу електроенергії, із зарахуванням їх частини як сплату аліментів, не бажає. У звязку з чим відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 належних йому суму коштів у примусовому порядку. Також, слід зазначити, що ОСОБА_2 має хронічне захворювання, що змушує його нести додаткові витрати на своє лікування. Вважає, що відповідач взагалі не має заборгованості перед позивачкою по сплаті аліментів на утримання дитини. За період з 25.06.2019 по 25.03.2024 ОСОБА_1 отримала кошти, належні відповідачу у сумі 288808,70 грн., що є сумою, значно більшою за суму нарахованих аліментів.

Від представника позивача надійшли пояснення по суті позову та відзиву, в яких він зазначає, що відповідач з моменту стягнення аліментів не сплачує їх, внаслідок чого виникла заборгованість. Питання електростанції не мають відношення до дійсного спору. Просив задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.05.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.09.1998. Шлюб між ними розірвано 31.08.2020 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2019, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 11 травня 2023року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення 23(двадцяти трьох)років.

Позивачка в позові зазначає, що відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів.

Щодо стягнення заборгованості по аліментам.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд вирішує питання стягнення заборгованості за аліментами лише в разі спору про її розмір, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2024 за вих. № 76258, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно з індексацією, яка станом на момент повноліття дитини складає 139527,89 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2024 за вих. № 76265, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, яка станом на 01.04.2024 складає 38390,58 грн.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194, 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають.

Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів у розмірі 139527,89 грн. та у розмірі 38390,58 грн. за період з дня нарахування аліментів.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При цьому, відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 03.04.2019р., справа №333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), у зв`язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.

Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2019, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 10.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2024 за вих. № 76258, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно з індексацією, яка станом на момент повноліття дитини складає 139527,89 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 11 травня 2023року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення 23(двадцяти трьох)років.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2024 за вих. № 76265, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, яка станом на 01.04.2024 складає 38390,58 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16.07.2024, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2023 скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовлено.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2020, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 10.09.2019 по 01.04.2020, відмовлено у повному обсязі.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що відповідач ОСОБА_2 з березня 2022 ніяких доходів не має та перебивається тимчасовими незначними заробітками.

На підтвердження зазначеного суду надано Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за період з 2011 по 09.09.2024, з яких вбачається, що з липня 2021 відсутні будь які нарахування ОСОБА_2 ..

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07.09.2024, вбачається, що ОСОБА_2 з січня 2019 по березень 2021 отримував заробітну плату у ТОВ «Морське агентство «Ісма», з квітня 2021 по січень 2022 отримував соціальні виплати з Миколаївського обласного центру зайнятості.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023, зокрема, визначено частину прибутку, отриманого від продажу електричної енергії у розмірі частки за кожним. ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» позивачці за період з 25.06.2019 по 25.03.2024 сплатила за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства за зеленим тарифом у сумі 577617,40 грн., половина яких належить відповідачу у розмірі 288808,70 грн., які позивачка добровільно зарахувати як сплату аліментів, не бажає, слід зазначити, що вони не стосуються дійсної справи та є такими, що розглядаються в порядку ст. 63 СК України.

Посилання представника відповідача про те, що відповідач має хронічне захворювання, що змушує його нести додаткові витрати на своє лікування, судом не приймається до уваги, оскільки стан здоров`я відповідача враховувався при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання дитини.

Оскільки, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2020, яке набрало законної сили, встановлено, що у позивача з 01.04.2020 виникає право на нарахування пені у випадку несплати заборгованості по аліментам, суд в порядку ст.. 82 ЦПК України, позбавлений можливості нараховувати неустойку по аліментам в період до 01 квітня 2020.

З вищевказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались в повному обсязі, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд приймає наданий розрахунок заборгованості по аліментах, які стягувалися на утримання дитини до досягнення нею повноліття, як належний доказ по справі, оскільки він не спростований та не оспорений відповідачем по справі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини до його повноліття за період з 01.04.2020 по 08 червня 2022 у загальному розмірі (з урахуванням часткової сплати відповідачем у сумі 11221,73 грн.), 95661,32 грн.

Судом не береться до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, оскільки, постановою Миколаївського апеляційного суду від 16.07.2024, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовлено.

Судом здійснено власний розрахунок пені від суми несплачених аліментів, загальна сума якої перевищує суму заборгованості зі сплати аліментів, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі, який не перевищує суму заборгованості за період з 01.04.2020 по 08.06.2020 з урахуванням положень ст. 196 СК України, тобто не більше 100 % суми заборгованості по сплаті аліментів 95661,32 грн..

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.. за вимогу про стягнення пені за несплату аліментів.

Вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає вирішенню в порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за несвоєчасну сплату задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за виконавчим листом № 2/489/1384/19 від 16.04.2020 у розмірі 95661 грн. 32 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за виконавчим провадженням № 73123810 (виконавчий лист № 2/489/1269/23 від 20.10.2023) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено «27» вереснясерпня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева