Справа № 683/1987/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1987/24, 2/683/915/2024 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року позивачі звернулись в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_4 голова двору, його дружина ОСОБА_1 , сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/4 частині. Однак, право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_4 , про що 21 березня 1988 року йому видано свідоцтво про право власності на житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , тому до них перейшло в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право на належну йому, як члену майна колгоспного двору, 1/4 частину зазначеного будинковолодіння в рівних частках кожному, тобто по 1/8 частині.

При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_4 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні їх прав на спадкове майно, тому позивачі звернулись за захистом своїх прав до суду і просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, за ОСОБА_1 на 3/8 його частини, за ОСОБА_2 на 3/8 частини та за ОСОБА_3 на 1/4 частину.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивачів адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачів, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2 , побудований у 1986 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

21 березня 1988 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №12 під реєстровим №32.

Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки №2 с. Губин, наданої Ладигівським старостинським округом №2 Староостропільської сільської ради за №80 від 22 квітня 2024 року, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою цього колгоспного двору був ОСОБА_4 , а членами колгоспного двору являлись його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №6/5 від 26 березня 2024 року житловому будинку по АДРЕСА_4 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 .

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/4 частині (1 : 4 = 1/4).

Отже, частка ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні становила 1/4 частину.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 05 травня 1981 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 05 травня 1981 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 квітня 1982 року ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки виконкому Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №121 від 29 лютого 2012 року ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2

09 вересня 2011 року за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №678/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а 29 березня 2012 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у рівних частках кожному (по 1/2 частині).

ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_4 спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки на день відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав і у визначений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подавав.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , які прийняли спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

04 червня 2024 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння через те, що зі змісту свідоцтва про право власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише ОСОБА_4 , який був головою цього двору.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшла 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку він набув як член майна колгоспного двору.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , тому вони набули право власності на належну померлому 1/4 частину вищезазначеного будинковолодіння у рівних частках, тобто кожен по 1/8 частині (1/4 : 2 = 1/8).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірному будинковолодінні належить по 3/8 частини (1/4 частина в майні колгоспного двору + 1/8 частина в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ), а ОСОБА_3 належить 1/4 його частина як члену майна колгоспного двору.

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/8 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини, а за ОСОБА_3 право власності на 1/4 його частину.

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: вул. Центральна,2/14 с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, 31146, .

Текст рішення складено 26 вересня 2024 року

Суддя: