ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 760/8805/22
Провадження № 22-ц/821/499/24
категорія: 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» адвоката Білої Яни Геннадіївни на заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, у складі: головуючого судді Літвінової Г. М.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ТОВ «ФК «Сіті Голд» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Свій позов обґрунтовувало тим, що 18.11.2019 між ТОВ «ФК «Сіті Голд» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № КД-27, відповідно до якого позивач зобов`язується надати відповідачу споживчий кредит у сумі 150000,00 грн, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених кредитним договором.

Вказує, що ТОВ «ФК «Сіті Голд» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, однак, відповідачем, було порушено умови указаного договору.

Відповідно до Графіку платежів, відповідач зобов`язаний був повернути кредит та сплатити суму процентів за користування кредитом у строк до 09 квітня 2022 року, але на умовах періодичної сплати процентів та основної суми кредиту «рівними долями».

Однак, у зазначений договором термін ОСОБА_1 не виконала зобов`язання в частині сплати заборгованості по кредиту та відсотків за його використання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 440501,33 грн.

Зазначає, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин Товариством двічі було направлено на адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак, відповідач належним чином не відреагувала на вищезазначені вимоги та не погасила заборгованість.

З указаних підстав ТОВ «ФК «Сіті Голд» просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 440501,33 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Голд» заборгованість за договором № КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019 у розмірі 41460,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Голд» судові витрати (судовий збір) у розмірі 621,77 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що виходячи зі змісту додаткових угод, відповідач зобов`язана була сплатити тіло кредиту і відсотки за користування кредитом до 09.04.2022, а до цієї дати вона мала право сплачувати ці платежі, однак не була зобов`язана це робити.

Відповідач станом на момент закінчення строку дії кредитного договору (09.04.2022) погасила кредит у загальному розмірі 143540,00 грн. При цьому сплачені суми мали бути зараховані на погашення тіла кредиту, позаяк у відповідача були відсутні прострочені платежі (як за тілом кредиту, так і за процентами) в силу змін, внесених до п. 2.4 договору додатковою угодою № 1 від 19.11.2019, оскільки строк сплати всіх платежів наступав лише 09.04.2022.

Суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за тілом кредиту за указаним договором про споживчий кредит становить 41460,00 грн (185000 грн 143540 грн) і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, то суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених відсотків у розмірі 283896,00 грн, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження правильності розрахунку їх розміру, а наявні у справі докази дозволяють дійти висновку про протизаконність таких нарахувань. Самостійно розрахувати розмір відсотків суд не має можливості через відсутність необхідних для цього даних, викладених у належних та допустимих доказах.

Щодо стягнення пені та штрафу суд зазначив, що протягом усього періоду, за який позивачем нараховано пеню, штраф в Україні діяв карантин, встановлений КМУ з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, тому безпідставною є вимога позивача про стягнення на його користь нарахованих штрафу та пені.

Стосовно стягнення заявлених позивачем інфляційних збитків та 3% річних від простроченої суми, то суд дійшов висновку, що позивач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за час прострочення, який починається з 10.04.2022, однак, в Україні Указом Президента в № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває на час розгляду справи. Тому у стягненні заявлених позивачем інфляційних збитків та 3 % річних суд також відмовляє.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, ТОВ «ФК «Сіті Голд» вважаючи, що оскаржуване заочне рішення є незаконним, тобто таким, що порушує норми матеріального права без дотримання норм процесуального права, є необґрунтованим, адже судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають істотне значення для справи, просить скасувати заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції були порушені процесуальні норми ЦПК України щодо об`єктивного, повного та всебічного розгляду цивільної справи.

Так, суд першої інстанції не врахував, що сторони погодили умови договору та графік платежів, в тому числі існуючу заборгованість, шляхом підписання даного договору та додатків до нього, зауважень до графіку платежів при підписанні від відповідача не надходило, позивач своєчасно та повністю виконав свої зобов`язання за договором.

Зазначає, що позивач надав свій розрахунок заборгованості за кредитним договором, в свою чергу, суд не запитував додаткових пояснень від позивача до наданого розрахунку заборгованості, від відповідача розрахунок заборгованості не надходив.

Вважає, що неможливість перевірки розрахунку позивача судом першої інстанції не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову у відповідній частині. Не маючи спеціальних знань, суд першої інстанції мав би тоді призначити судову економічну експертизу по розрахунку заборгованості, натомість самоусунувся від вирішення зазначеного питання та неправомірно відмовив у задоволенні стягнення з відповідача відсотків.

Також вважає, що суд першої інстанції не правильно застосував положення Цивільного кодексу України в частині відмови в нарахуванні інфляційних збитків, 3% річних та пені під час дії воєнного стану.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.11.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.99 надання інших фінансових послуг (а.с. 6-7).

18.11.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» як «Кредитодавцем» та ОСОБА_1 як «Позичальником» було укладено договір № КД-27 про споживчий кредит, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику споживчий кредит у розмірі 150000,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на визначених договором умовах. Кредит надавався з метою придбання автомобіля строком на 6 календарних місяців (п. 2.1 договору) (а.с. 8-11).

Сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами у п. 3.1. кредитного договору, відповідно до якого плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення (а.с. 8).

Згідно з п. 2.4 договору № КД-27 позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 цього Договору.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком платежів (а.с. 8).

Згідно з п. 3.6 кредитного договору сторони домовилися про підвищену процентну ставку за користування кредитом 250 % річних у разі порушення Позичальником вимог п. 3.5 даного Договору (а.с. 8).

Пунктами 7.4, 7.5 договору № КД-27 також сторони обумовили відповідальність позичальника за порушення зобов`язань щодо повернення кредиту - сплату позичальником на користь кредитодавця пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу) та штрафу у розмірі 30% від суми, одержаної позичальником за цим договором (а.с. 10).

Відповідач у день укладення кредитного договору 18.11.2019 звернулася із письмовою заявою до позивача і просила перерахувати їй грошові кошти на указаний нею рахунок (а.с. 19).

18.11.2019 кошти у розмірі 150000,00 грн за кредитним договором № КД-27 від 18.11.2019 відповідно до платіжного доручення № 175 були перераховані ОСОБА_1 (а.с. 20).

19.11.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019, яким п. 2.4 викладено у такій редакції: «Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в кінці строку, визначеного п. 2.1 цього Договору».

При цьому сторони включили в цю додаткову угоду застереження, що всі інші умови Кредитного договору, не змінені цією додатковою угодою № 1, залишаються чинними у попередній редакції (а.с. 12).

18.05.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до договору № КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019, яким сторони змінили строк дії кредитного договору - на 17 календарних місяців до 09.04.2021, всі інші умови кредитного договору не змінені цією додатковою угодою № 2 та залишаються чинними у попередній редакції (а.с. 13).

09.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 3 до договору № КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019, яким сторони змінили строк дії кредитного договору - на 29 календарних місяців до 09.04.2022 та зазначили що всі інші умови кредитного договору не змінені цією додатковою угодою № 3, залишаються чинними у попередній редакції (а.с.16).

Відповідно до платіжних доручень від 08.01.2020, 03.07.2020, 10.09.2020, 31.05.2021 відповідач погашала заборгованість за кредитним договором № КД-27 від 18.11.2019 (а.с.27-33).

З метою досудового врегулювання спірних правовідносин позивач направляв на адресу відповідача вимогу вих. № 29/07-1 від 29.07.2021 та вимогу вих. № 01/11-3 від 01.11.2021 про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 34-39).

Вказані вимоги отримані ОСОБА_1 03.08.2021 та 12.11.2021 відповідно (а.с. 36, 39).

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит № КД-27 від 18.11.2019, заборгованість за тілом кредиту становить 110094,89 грн, за відсотками станом на 28.06.2022 становить 283896,00 грн, пеня за несвоєчасно сплачені відсотки за період з 29.06.2021 по 29.01.2022 2582,10 грн, пеня за невчасно сплачене тіло кредиту 4471,68 грн, інфляційні збитки за період з липня 2021 по лютий 2022 3180,28 грн, 3% річних за період з 29.06.2021 по 23.02.2022 у розмірі 2162,68 грн, всього заборгованість у розмірі 440501,33 грн (а.с.22).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

ОСОБА_1 викликалась в судове засідання шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою її проживання, повідомлення до електронного кабінету, телефоном, про що складена телефонограма, а також апеляційним судом було опубліковано оголошення на веб-порталі судової влади України про час та місце розгляду апеляційної скарги.

На ряду з цим, ОСОБА_1 надіслала заяву в якій просила суд розглядати апеляційну скаргу у даному провадженні без її участі, а рішення надіслати на її поштову адресу.

За викладено, колегія суддів вважала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України в момент, з яким у договорі пов`язана відповідна зміна строку.

З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» як «Кредитодавцем» та ОСОБА_1 як «Позичальником» було укладено договір № КД-27 про споживчий кредит, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику споживчий кредит у розмірі 150000,00 грн.

Крім того, сторонами у справі узгоджено договором та графіком платежів порядок і строки сплати кредиту, процентів та штрафних санкцій за не виконання, не належне виконання умов договору.

Додатковою угодою № 3 від 09 квітня 2021 року сторони узгодили строк дії договору до 09 квітня 2022 року.

При цьому, згідно з п. 5.4.3 кредитного договору № КД-27 кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку наявності хоча б однієї із зазначених обставин: а) у разі порушення позичальником встановленого цим договором обов`язку цільового використання кредиту; б) затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла (нерухомого майна) щонайменше - на три календарні місяці.

Пунктом 5.7 кредитного договору визначено, якщо кредитодавець на основі п. 5.4.3 цього договору вимагає повернення споживчого кредиту, повернення споживчого кредиту може бути здійснено позичальником протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом на придбання житла (нерухомого майна) шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

29.07.2021 позивач направляв на адресу відповідача вимогу вих. № 29/07-1 про сплату заборгованості за кредитним договором. Згідно з вказаною вимогою ТОВ «ФК «Сіті Голд» вимагав від ОСОБА_1 невідкладно сплатити заборгованість у розмірі 146811,37 грн, з яких: 110094,89 грн тіло кредиту, 36486,37 грн нараховані відсотки за користування кредитом, 180,97 грн нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 13,54 грн інфляційні збитки, 35,60 грн 3% річних.

При цьому з вказаної вимоги вбачається, що борг, який просить невідкладно сплатити ТОВ «ФК «Сіті Голд» у розмірі 146811,37 грн не містить такої складової, як штраф у розмірі 30% від суми, одержаної позичальником від кредитного договору.

З вказаної вимоги вбачається, що ТОВ «ФК «Сіті Голд» просило сплатити ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Отже, ТОВ «ФК «Сіті Голд» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору. Також просило стягнути інфляційні та 3% річних.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання та додаткових угод щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, що не було враховано судом першої інстанції.

Вказану вимогу отримано ОСОБА_1 03.08.2021, проте доказів сплати заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, а отже є доведеним факт неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Слід зазначити, що відповідач часткового погашала борг перед кредитором, при цьому всі проплати були здійснені до складення позивачем вимоги про погашення всієї суми кредиту.

Тому враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 110094,89 грн.

Щодо стягнення процентів за кредитом, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору, сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами, відповідно до якого плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 50 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення.

Укладаючи додаткові угоди, вказаний пункт не підлягав зміні.

Разом з тим, у графіку платежів від 09 квітня 2021 зазначено, що процентна ставка складає 65 % річних, що суперечить умовам кредитного договору, які не підлягали зміні додатковою угодою від 09.04.2021 про що окремо було в ній наголошено у п. 4.

Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором, укладеним між сторонами у справі, як підстава для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Доводи апеляційної скарги про обов`язок суду перевірити розмір заборгованості за відсотками, витребувати у позивача додаткові пояснення до наданого розрахунку заборгованості чи призначити за власною ініціативою судову економічну експертизу по розрахунку заборгованості, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

12 травня 2023 року ТОВ «ФК «Сіті Голд» було подано заяву про розгляд справи у відсутність позивача, будь-яких клопотань не заявляло.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_1 заявлених позивачем ТОВ «ФК «Сіті Голд» відсотків у розмірі 283896,00 грн, оскільки відсутні докази на підтвердження правильності розрахунку їх розміру.

Щодо стягнення пені, слід зазначити наступне.

Із вимоги ТОВ «ФК «Сіті Голд» від 29.07.2021 вбачається, що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором складає 180,97 грн, при цьому не зазначено період нарахування такої пені.

Згідно з розрахунком заборгованості позивач нараховував пеню з 29.06.2021.

Разом з тим слід зазначити, що 04.07.2020 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19».

Цим законом внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнивши цей розділ пунктом 15 такого змісту: «15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 756/7895/21 (провадження № 61-5419св22) викладено висновок, що районний суд, відмовляючи у стягненні неустойки (пеню) вірно врахував, що законодавець на рівні акту цивільного законодавства (п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання.

Тому з огляду на приписи п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, наведені постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який позивач нараховував пеню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення пені.

Подаючи позов ТОВ «ФК «Сіті Голд», крім іншого, просило стягнути із відповідача інфляційні втрати та 3% річних згідно зі ст. 625 ЦК України за період з 29.06.2021 по 23.02.20222.

Із вимоги ТОВ «ФК «Сіті Голд» від 29.07.2021 вбачається, що інфляційні втрати та 3% річних позивач нараховував в період дії договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16: «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

У разі стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням відсотків відповідно до ст. ст. 536, 1048 ЦК України унеможливлюється стягнення трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу.

Як вже було встановлено, п. 5.7 кредитного договору визначено, якщо кредитодавець на основі п. 5.4.3 цього договору вимагає повернення споживчого кредиту, повернення споживчого кредиту може бути здійснено позичальником протягом тридцяти календарних днів.

Вимогу вих. № 29/07-1 про сплату заборгованості за кредитним договором від 29.07.2021 відповідач отримала 03 серпня 2021 року.

Слід зазначити, що кінцевим строком для нарахування інфляційних втрат та 3% річних позивач визначив саме до 23.02.2022, тобто до введення в Україні дії воєнного стану, що не враховано судом першої інстанції.

Отже, за період з 02.09.2021 по 23.02.2022 розмір інфляційних втрат складає 2917,93 грн, а 3% річних 1574 грн.

Суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості в ОСОБА_1 перед ТОВ ФК «Сіті Голд» за кредитним договором № КД-27 від 18 листопада 2019 року складає 114586,82 грн.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, як необґрунтовані та недоведені належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, то у відповідності до положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у розмірі 1718,62 грн за подачу позову та 2577,85 грн за подачу апеляційної скарги, а всього 4296,47 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» адвоката Білої Яни Геннадіївни задовольнити частково.

Заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» заборгованість за договором № КД-27 про споживчий кредит від 18.11.2019 у розмірі 114586,82 грн, з яких 110094,89 грн тіло кредиту, 2917,93 грн інфляційних втрат, 1574 грн - 3% річних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» судові витрати (судовий збір) у розмірі 1718,62 грн за подачу позову та 2577,85 грн за подачу апеляційної скарги, а всього 4296,47 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко