Справа № 243/409/24
Провадження № 2/243/510/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Дейниченко Вячеслав Ігорович до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів (аліментів),
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Дейниченко В.І. до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів (аліментів).
Позов обґрунтовує тим, що 18.08.2001 позивач уклав шлюб
з відповідачкою ОСОБА_3 . Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася
донька ОСОБА_4 . Батьком народженої дитини згідно ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України було записано позивача. Цей факт підтверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
В подальшому спільне подружнє життя у позивача та відповідачки не склалося
та шлюб між ними був розірваний за ініціативою відповідачки на підставі рішення
Слов`янського міськрайонного суду від 01.11.2006 справа № 2-2851/06. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з відповідачкою.Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 04.08.2006
по справі № 2-2852-2006, з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку, щомісячно, починаючи з 18.07.2006, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення, відповідачці на її звернення видано виконавчий лист за № 2-2852-2006 від 09.08.2006. Рішення Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2006 по справі № 2-2850/2006 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на її утримання в розмірі 150
грн. щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. В подальшому, оскільки у позивача були сумніви у достовірності батьківства
відносно доньки - ОСОБА_4 , а тому позивач у звернувся до суду
із відповідною заявою та
рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від

21.06.2023 у цивільній справі № 243/3500/22 позовні

вимоги в частині оспорювання батьківства та виключення з актового

запису відомостей про батька дитини задоволені в повному обсязі. Вказане рішення

суду набуло законної сили. Позивач зазначив, що в ході розгляду даної справи відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача в частині оспорювання батьківства та про виключення з актового запису даних про батька дитини, однак заперечувала проти стягнення з неї судових

витрат по справі. Відповідачка визнала позов без проведення відповідної

експертизи, а тому позивач вважає, що їй від народження дитини було достовірно

відомо, що він не є її батьком, проте, відповідачка приховала від нього

вказаний факт, в зв`язку з чим в актовому записі про народження дитини і

було внесено відомості про позивача як батька цієї дитини та на підставі

цього з позивача на її користь стягувалися аліменти. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 18.10.2023 по справі № 243/3609/23 припинено стягнення аліментів із позивача на користь ОСОБА_2 на утримання дитини -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18.07.2006, але не менше 30% прожиткового

мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття за

виконавчим листом за №2-2852-2006 від 09.08.2006, виданим Слов`янським

міськрайонним судом Донецької області у справі № 2-2852-2006. 28 листопада 2023 року заступником начальника відділу Слов`янського відділу державної

виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального

управління МЮ Крапівіним В.М. винесена постанова серії ВП №66505605 про

закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2852-2006 від

09.08.2006, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у справі

№ 2-2852-2006 в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по

аліментах по даному виконавчому провадженню. З листа структурного підрозділу «Слов`янське вагонне депо» регіональної філії

«Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 2 від 02.03.2022 вбачається, що суми по

утриманих і перерахованих аліментах з заробітної плати позивача складають: з

09.2006 - 2148,62 грн.; 2007 - 5503,38 грн.; 2008 - 5642,53 грн.; 2009- 4557,76 грн.;

2010 - 5306,45 грн.; 2011- 6287,32 грн.; 2012 - 7031,02 грн.; 2013 - 9319,91 грн.; 2014 -

9900,38 грн.; 2015 - 10422,50 грн.; 2016 - 14949,27 грн.; 2017 - 19506,91 грн.; 2018 -

21595,80 грн.; 2019 - 25394,30 грн.; 2020 - 23913,34 грн.; по 05.2021- 8331,98 грн.

Разом складає 179811,47 грн.

Крім того, як вбачається з дублікатів квитанцій Приватбанку, позивачем було

перераховано через даний банк відповідачці аліменти 07.08.2021 в сумі 1005,03 грн.

та 07.09.2021 в сумі 1005,03 грн.

Таким чином, сума сплачених позивачем аліментів у

загальному розмірі становить 181821,53 грн. (179811,47 грн. + 2010,06 грн.). Позивач вважає, що сума сплачених ним відповідачці аліментів підлягає

поверненню, оскільки вона їх отримала недобросовісно. Також, позивач вказав, що протиправними та недобросовісними діями відповідачки, щодо безпідставно отриманих останньою від позивача коштів як аліментів на

утримання дитини та на її особисте утримання, позивачу завдано моральну шкоду, яка

перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями відповідачки. Позивач дуже важко пережив інформацію про те, що ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 не є його донькою, оскільки до останнього вважав її своєю дочкою і його сумніви підтвердилися тільки 14.03.2023, коли відповідачка визнала те, що

позивач не є батьком дитини. Зраду відповідачки позивач вважає непристойною поведінкою, що завдала йому душевних хвилювань і страждань, внаслідок чого було порушено на тривалий час встановлений ритм його життя,

оскільки він відчував моральні переживання з цього приводу. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду внаслідок вказаних дій

відповідачки в розмірі 30000,00 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3

безпідставно отримані кошти в якості аліментів, присуджених на підставі

рішення Слов`янського міськрайонного суду від 04.08.2006, винесеного по справі

№ 2-2852-2006, яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини

ОСОБА_4 на користь відповідачки та на підставі рішення Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2006 по справі № 2-2850/2006, яким

з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 150

грн. щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до

27.07.2008 за період з вересня 2006 по 07.09.2021 включно в загальному

розмірі 181821,53 грн.; спричинену йому моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.; витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1850,94 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Дейниченко В.І., що діє на підставі договору про надання правничих послуг від 28.11.2023 та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1320602 від 12.01.2024 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником через систему «Електронний суд» до суду направлено клопотання про розгляд справи за його відсутності та позивача, а також просив ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом направлення виклику до суду на адресу її реєстрації та проживання засобами поштового зв`язку, та направлення їй на номер мобільного телефону, який зазначений позивачем у позові, судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, в судовому засіданні участі не приймала, про причини неявки суду не повідомила, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідачки не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 18.08.2001 позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 .

Під час шлюбу у них народилася

донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 виданого повторно 20.01.2010.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.11.2006 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Слов`янського міськрайонного судуДонецької області від 04.08.2006

з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів

заробітку, щомісячно, починаючи з 18.07.2006, але не менше 30% прожиткового

мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення, відповідачці на її звернення видано виконавчий лист № 2-2852-2006 від 09.08.2006.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2006 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь відповідачки на її утримання в розмірі 150

грн. щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку.

Згідно листа структурного підрозділу «Слов`янське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 08.07.2021 № 10/884 слідує, що структурний підрозділ повертає до виконавчої служби оригінали виконавчих листів № 2-2852 від 09.08.2006 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , по справі № 2-2850 від 30.08.2006 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 з 18.07.2006 по 27.07.2008 з ОСОБА_1 . На 01.07.2021 аліменти в повному обсязі стягнуто та перераховано ОСОБА_7 , заборгованість по сплаті відсутня. 14 травня 2021 року ОСОБА_1 звільнився з підприємства.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 66829292 від 15.09.2021 слідує, що головним державним виконавцем Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Федосенко С.А. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2850 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 30.08.2006, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Згідно довідки структурного підрозділу «Слов`янське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 02.03.2022 № 2 слідує, що суми по

утриманих і перерахованих аліментах з заробітної плати колишнього працівника ОСОБА_1 складають: з 09.2006 - 2148,62 грн.; 2007 - 5503,38 грн.; 2008 - 5642,53 грн.; 2009- 4557,76 грн.; 2010 - 5306,45 грн.; 2011- 6287,32 грн.; 2012 - 7031,02 грн.; 2013 - 9319,91 грн.; 2014 - 9900,38 грн.; 2015 - 10422,50 грн.; 2016 - 14949,27 грн.; 2017 - 19506,91 грн.; 2018 -

21595,80 грн.; 2019 - 25394,30 грн.; 2020 - 23913,34 грн.; по 05.2021- 8331,98 грн.

Загальна сума складає 179811,47 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від

21.06.2023 зобов`язано Слов`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виключити з актового запису №626 від 06 серпня 2005 року запис про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (на теперішній час Слов`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) запис в графі "батько дитини" - « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.10.2023 по справі припинено стягнення аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_5 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 18.07.2006 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до

досягнення дитиною повноліття за виконавчим листом за № 2-2852-2006 від 09.08.2006., виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у справі № 2-2852-2006.

Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП

НОМЕР_3 від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих за виконавчим листом за № 2- 2852-2006 від 09.08.2006, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у справі № 2-2852-2006 в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у статті 180 СК України, за змістом якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Правовий аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуті аліменти не підлягають поверненню.

Аналіз ч.1 ст. 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 677/876/21.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія «добросовісність» закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.

Цивільний кодекс України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (ч.5 ст. 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.

З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач на підтвердження недобросовісності відповідачки зазначив, що остання приховала відносини з іншим чоловіком, від якого народила дитину.

Жодних доказів на підтвердження вказаних тверджень суду подано не було, обставини на які посилався позивач в позовній заяві, а саме те, що відповідачка ОСОБА_2 визнала позов в частині оспорювання батьківства та про виключення з актового запису даних позивача, як про батька дитини, не підтверджують недобросовісності відповідачки при отриманні аліментів до вказаного періоду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження недобросовісності відповідачки позивачем та його представником суду не надано.

На думку суду, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем аліментів з моменту їх сплати позивачем та до 21.06.2023, тобто до моменту визнання відповідачкою позову про оспорювання батьківства та про виключення з актового запису даних про батька дитини.

Крім того, відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Водночас, вимога про повернення коштів, витрачених на забезпечення життєдіяльності дитини, не відповідає інтересам дитини.

У даній справі, аліментні кошти витрачались на утримання дитини за відсутності будь-якої несумлінності з боку останньої, та зворотного позивачем не доведено. Повернення отриманих за тривалий час аліментів може зашкодити інтересам дитини та поставити під загрозу її право на належний рівень життя та гармонійний розвиток її особистості.

Також, позивач протягом вісімнадцяти років знав, що в актовому записі про народження був записаний батьком дитини, виконував щодо неї батьківські обов`язки, тривалий час добровільно сплачував аліменти на її утримання та на утримання відповідачки до досягнення дитиною трирічного віку, та не оспорював своє батьківство.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст. 179 СК України саме дитина ОСОБА_4 є власником одержаних на її утримання аліментів, а концепція забезпечення найкращих інтересів дитини є провідною у вітчизняному та міжнародному сімейному праві, вимоги позивача про повернення добровільно сплачених на утримання дитини аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема і статті 1215 ЦК України.

За відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття аліментів, які є власністю дитини та якими розпоряджалась її мати в інтересах дитини, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення безпідставно набутих коштів (аліментів) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь моральної шкоди внаслідок вказаних дій

відповідачки в розмірі 30000,00 грн., суд зауважує, що оскільки позовні вимоги в частині стягнення безпідставно набутих коштів (аліментів) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а тому і вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Так, оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову, а тому і стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позивачем вказаного позову до суду та витрат на професійну правничу допомогу, також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179, 180 СК України, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-268, 274-279, 280-282, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Дейниченко Вячеслав Ігорович до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів (аліментів) відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного

заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 22.04.2024.

Суддя І.Ю. Фалін