Справа № 456/820/19 Головуючий у 1 інстанції: Сас С. С.
Провадження № 22-ц/811/315/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Марко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, яка підписана представником ОСОБА_1 , на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2024 року, у справі за заявою акціонерного товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2023 року акціонерне товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо подало до суду заяву, в якій просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/820/19 від 11 жовтня 2019 року.

Заява мотивована тим, що постановою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шпунта М.Б. задоволено частково. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 скасовано та ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та зобов`язано ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 у справі № 456/4510/15-ц на суму 5 043,23 доларів США, що еквівалентно 112 142 грн 81 коп. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ ВіЕйБі Банк», як таких що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законом порядку відповідні зміни до кредиторських вимог четвертої черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» для затвердження їх виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 08 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. З метою примусового виконання постанови Львівського апеляційного суду в справі №456/820/19 Стрийським міськрайонним судом Львівської області 11 жовтня 2019 року було видано виконавчий лист № 456/820/19, відповідно до якого зобов`язано ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» вимоги ОСОБА_2 , що складаються з коштів, стягнених на його користь з ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року у справі №456/4510/15-ц на суму 5 043,13 доларів США, що еквівалентно 112 142 грн 81 коп., як таких, що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законом порядку відповідні зміни до кредиторських вимог четвертої черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» для затвердження їх виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі постанови правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Постановою правління Національного банку України № 188 від 19 березня 2015 року прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно. На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 22 лютого 2016 року № 213, від 15 лютого 2018 року № 474, від 18 березня 2020 року № 618, від 02 квітня 2020 року № 713, від 23 квітня 2020 року № 850, від 07 травня 2020 року № 906 про продовження строків ліквідації та повноважень ліквідатора ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 вересня 2020 року № 1627 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вирішено здійснювати Фондом безпосередньо. Згідно з частинами 1, 5 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. З приписів статей 26, 27 та 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Розділів III і IV Положення № 14 вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000,00 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в загальний реєстр вкладників. За змістом частини третьої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу. 30 листопада 2020 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2029 «Про затвердження ліквідаційного балансу та звіту про виконання ліквідаційної процедури ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», вказана інформація є публічною та загальнодоступною. Відповідно до пункту 1 вказаного рішення, затверджено ліквідаційний баланс станом на 12 листопада 2020 року та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК». Таким чином, затвердження ліквідаційного балансу на виконання частини третьої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про завершення ліквідаційної процедури ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», а на виконання частини другої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 було здійснено гарантоване відшкодування коштів за вкладом розміщеним в ПАТ «ВіЕйБі Банк» в розмірі 200 тисяч гривень, залишок суми вкладу визначений позивачем було віднесено та на підставі поданої кредитором заяви включено в четверту чергу акцептованих вимог кредиторів відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на викладені обставини, заявник вважає, що виконавчий лист, виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області у справі №456/820/19 від 11 жовтня 2019 року, є таким що не підлягає виконанню, адже наявні обставин, які дають підстави для висновку про відсутність обов`язку боржника щодо його виконання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Віейбі Банк», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржило публічне акціонерне товариство «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, подавши в січні 2024 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_1 , в якій просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не врахував того, що застосування у спірних правовідносинах підлягає спеціальний закон, а саме Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема положення статті 53 цього Закону, та дійшов помилкового висновку, що після завершення ліквідаційної процедури в банку, в останнього залишається обов`язок по виконанню судових рішень, боржником за якими є банк, адже за приписами статті 52 цього Закону вимоги кредиторів банку, які не задоволені на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними. Також, з моменту затвердження ліквідаційного балансу неможливо вчинення будь-яких дій з реєстром кредиторів. Тобто, наявні матеріально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В лютому 2024 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, і такий мотивний законністю та обґрунтованістю оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Стягувач та боржник подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 456/820/19 рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2019 скасовано та ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, а саме зобов`язано ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року у справі №456/4510/15-ц на суму 5 043,23 дол. США, що еквівалентно 112 142,81 грн до реєстру акцентованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», як таких що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законом порядку відповідні зміни до кредиторських вимог четвертої черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» для затвердження їх виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На виконання постанови суду апеляційної інстанції Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист, стягувачем за яким є ОСОБА_2 , а боржником публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйбі Банк»), в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйбі Банк».

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Ганни Олександрівни від 20 жовтня 2021 відкрито виконавче провадження ВП №67188223 з примусового виконання виконавчого листа № 456/820/19, виданого 11 жовтня 2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року у справі № 456/4510/15-ц на суму 5 043,23 доларів США, що еквівалентно 112 142,81 грн до реєстру акцентованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», як таких що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законом порядку відповідні зміни до кредиторських вимог четвертої черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» для затвердження їх виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Ганни Олександрівни від 24 червня 2022 виконавче провадження ВП № 67188223 з примусового виконання виконавчого листа № 456/820/19, виданого 11 жовтня 2021 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року у справі № 456/4510/15-ц на суму 5 043,23 доларів США, що еквівалентно 112 142,81 грн до реєстру акцентованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк», як таких що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому законом порядку відповідні зміни до кредиторських вимог четвертої черги у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» для затвердження їх виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - закінчено.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 червня 2022 року старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Метлущенко Ганни Олександрівни, винесену у виконавчому провадженні ВП № 67188223.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 червня 2023 року ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2023 року залишено без змін.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2029 від 30 листопада 2020 року «Про затвердження ліквідаційного балансу та звіту про виконання ліквідаційної процедури ПАт "Віейбі Банк" вирішено затвердити ліквідаційний баланс станом на 12 листопада 2020 року та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК». Департаменту ліквідації банків ( ОСОБА_4 ) вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації припинення банку як юридичної особи - після вжиття безпосередньо Фондом усіх заходів, передбачених частиною п`ятою статті 52 Закону, спрямованих на задоволення вимог кредиторів, шляхом пред`явлення вимог до пов`язаних з банком осіб про відшкодування шкоди (після отримання остаточного судового рішення). Зобов`язати департамент ліквідації банків ( ОСОБА_4 ) поінформувати відповідною службовою запискою відділ загального діловодства Фонду про факт подання документів для державної реєстрації припинення ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в результаті ліквідації, до відповідного суб`єкта, що здійснює повноваження у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не пізніше 16 год 00 хв дня, впродовж якого документи було подано. Дане рішення набирає чинності з моменту його прийняття.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному Рішенні також наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «ДІД Конс» щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 41, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 ГПК України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу)).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язань визначені в статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Як зазначено в статті 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Згідно з частиною сьомою статті 104 ЦК України особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини сьомої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У частині четвертій статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Частиною третьою цієї статті даного Закону визначено, що ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 березня 2024 року у справі № 456/820/19 встановлено, що у цій справі боржником визначено банк, а не уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка здійснює керівництво та представництво інтересів банку, який перебуває у процесі ліквідації. Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок відкликання повноважень ліквідатора - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», суб`єктний склад сторін як у справі, так і у виконавчому провадженні залишився незмінним.

Отже, боржником у ВП № № 67188223 є саме ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», який в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не вважається ліквідованим.

За таких обставин, зобов`язання між сторонами не припинились, що виключає можливість визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа, адже визнання погашеними вимог до банку, не задоволених в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, не є в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підставою для припинення зобов`язань.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержання норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме того, що оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, підстави для здійснення розподілу судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВІЕЙБІ БАНК», виведення якого з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів безпосередньо, яка підписана представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич