ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7889/24 Справа № 191/348/23 Суддя у 1-й інстанції - Прижигалінська Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2023 року позивачка, в інтересах якої діє адвокат Наконечна Тетяна Миколаївна, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимоги зазначає, що 20 травня 2020 року між, позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис за № 281. Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Дитина проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , країна Польща. У зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання від Відповідача.

Просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у розмірі 1/6 частини від усіх видів йога заробітку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.1-6).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.128-132).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.140-144).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 20.05.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Чечелівським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Півдденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро), атів запис №281, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , який розірвано рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 27.01.2023 року.

З оригіналу свідоцтва виданого віце-консулом Генерального консульства України в Кракові Кузіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №570-4842-2023 та завіреного печаткою, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , віцеконсул Генерального консульства України в Кракові, посвідчую, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 17.06.2020 року, орган видачі - 1212, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , разом з її малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , виданий 16.11.2023 року органом 2114, які проживають у Республіці Польща за адресою: АДРЕСА_2 . 12.12.2023 року о 16 годині 00 хвилин перебували у приміщенні Генерального консульства України в Кракові (приміщенні, яке є робочим місцем віцеконсула Генерального консульства України в Кракові) за адресою: АДРЕСА_3 . Особи їх встановлено.

Також факт проживання доньки з позивачкою за вказаною адресою підтверджується заявою ОСОБА_5 , яка перекладена з польської мови та завірена печаткою (а.а.15-16).

Крім того, з відповіді №428 від 04.05.2023 року КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР вбачається, що з ОСОБА_2 на підставі ВН №71180864 від 03.03.2023 року здійснюється відрахування з заробітної плати в рахунок аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі частини з усіх видів його заробітку.

З довідки №109 від 09.05.2024 року про доходи ОСОБА_2 , виданої КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР вбачається, що його доход за період лютий 2024 року квітень 2024 року становить 86 773, 59 грн. по

З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.08.2022 № 1231- вбачається, що ОСОБА_2 являється внутрішньо-переміщеною особою.

З копія договору оренди квартири від 01.08.2022р та акту приймання-передачі від 01.08.2022р. вбачається, що ОСОБА_2 винаймати житло за адресою: АДРЕСА_4 . Орендна плата на місць становить 6000 грн., з 01 січня 2024 року розмір орендної плати було підвищено до 10000,00 грн.

З виписок по картковим банківським рахункам вбачається, що ОСОБА_2 має фінансові зобов`язання перед банківськими установами, а саме: в АТ «ОЩАДБАНК» та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК».

З копії Договору №103-к від 30.08.2022року вбачається, що ОСОБА_2 проходив курси підвищення фахового рівня у начальному закладі Міністерства охорони здоров`я та поніс фінансові витрати у розмірі 20400,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, врахувавши фактичні обставини справи, визначив їх у розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 5 Сімейного кодексу України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька.

Згідно з ч.ч. 8, 9ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. ч.2, 4,ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Приписами ч.6 ст.84СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя.

В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13.06.2018 суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.84СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що донька проживає разом з позивачкою. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд 1 інстанції з урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням того, що з позивачкою проживає донька Софія, та можливостей відповідача, який є працездатним, має офіційні доходи у вигляді заробітної плати, сплачує аліменти в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання дружини (жінки, з якою не перебуває у шлюбі) та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Такий розмір аліментів не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, враховуючи його розмір доходів та відсутність на його утриманні інших непрацездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що позивачка не надала жодних доказів того, що відповідач спроможен надавати їй допомогу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки право на аліменти до досягнення дитиною трирічного віку належить дружині.

Посилання апелянта на те, що він є внутрішньо переміщеною особою, орендує квартиру та має кредитні зобов`язання перед банками, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі посилання не є підставою для відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не доведено факт проживання дитини з матір`ю, колегія суддів відхиляє, оскільки, відповідачем не спростовано вказану обставину. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: