24.09.2024
Справа № 642/5202/24
Провадження № 2/642/1485/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Гримайло А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонян А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Квартенка О.Р.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Савченка В.А.,

розглянувши на підготовчому судовому в залі суду в місті Харкові засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мица Юрія Вікторовича до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, -

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мица Юрія Вікторовича до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, в якому останній просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання.

13 вересня 2024 року на адресу суду від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Савченка В.А. надійшов відзив на позов. В якому просить задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Разом з відзивом 13 вересня 2024 року від представника ОСОБА_2 адвоката Савченка В.А. надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 в якій він просить суд визначити місце проживання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою її фактичного проживання.

Також в зустрічній позовній заяві вказував про неможливість надання доказів на момент подання зустрічного позову у зв`язку з тривалим процесом їх отримання та збиранням відповідних документів

24 вересня 2024 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Савченко В.А. звернувся до суду з клопотанням про поновлення ОСОБА_2 строку на подання до суду доказів в обґрунтування зустрічного позову та відзиву у даній справі. Просив суд долучити до матеріалів справи документи згідно додатків.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідачки - ОСОБА_2 адвокат Савченко В.А. просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного позову. Крім того, зазначив, що в поданій зустрічній позовній заяві він вказував про неможливість надання доказів на момент подання зустрічного позову у зв`язку з тривалим процесом їх отримання та збиранням відповідних документів. На даний час докази, що підтверджують вищевказані обставини, факт проживання, відвідування школи, гуртків, розвиваючих центрів, активної соціальної участі в суспільстві, фінансового забезпечення, медичного забезпечення наявні та надаються до суду. У зв`язку з цим просить поновити ОСОБА_2 строк на подання до суду доказів в обґрунтування зустрічного позову та відзиву у даній справі та долучити до матеріалів справи документи згідно додатків.

Відповідачка ОСОБА_2 підтримала думку свого представника.

Позивач ОСОБА_1 та його адвокат Квартенко О.Р. не заперечували проти прийняття зустрічної позовної заяви, поновлення ОСОБА_2 строку на подання до суду доказів та долучення їх до матеріалів справи.

Зваживши доводи сторін та їх представників прийняття зустрічної позовної заяви, поновлення строків на подання до суду доказів в обґрунтування зустрічного позову та відзиву у даній справі та долучення їх до матеріалів справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.49 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Разом з відзивом 13 вересня 2024 року від представника ОСОБА_2 адвоката Савченка В.А. надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 в якій він просить суд визначити місце проживання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою її фактичного проживання.

Також в зустрічній позовній заяві вказували про неможливість надання доказів на момент подання зустрічного позову у зв`язку з тривалим процесом їх отримання та збиранням відповідних документів.

24 вересня 2024 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Савченко В.А. звернувся до суду з клопотанням про поновлення ОСОБА_2 строку на подання до суду доказів в обґрунтування зустрічного позову та відзиву у даній справі. Просив суд долучити до матеріалів справи документи згідно додатків.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ч.ч. 2, 3,6 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт І статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99). Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду(рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Так, відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4, 5 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_2 з об`єктивних поважних причин не могла подати до суду докази в обґрунтування та підтвердження зустрічного позову, суд визнає поважними причини неподання доказів та з метою не допущення порушення процесуальних прав сторін справи, забезпечення права особи на судовий захист, сприяючи сторонам у реалізації належних їм прав, вважає за необхідне поновити процесуальний строк на подання таких доказів.

Дослідивши зустрічну позовну заяву та матеріали справи, слід зазначити наступне.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей175 і 177 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що зустрічний позов подано у передбачений законом строк, а його форма і зміст відповідають вимогам ст. 175,177 ЦПК України, у той час як вимоги за первісним та зустрічним позовами взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, суд вважає за необхідне прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати вимоги за цими позовами в одне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, 84, 123, 127 175, 177, 193, 194, 196, 197, 258-261, 263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити позивачці ОСОБА_2 строк на подання до суду доказів в обґрунтування зустрічного позову і відзиву у даній справі та долучити їх до матеріалів справи.

Прийняти зустрічний позов представника ОСОБА_2 адвоката Савченка В`ячеслава Анатолійовича до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та об`єднавши його в одне провадження з первісним позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мица Юрія Вікторовича до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Об`єднаній справі присвоїти номер справи №642/5202/24, номер провадження №2/642/1485/24.

Відкласти підготовче судове засідання на 11 жовтня 2024 року об 09 годині 30 хвилин.

У підготовче засідання викликати учасників.

Встановити відповідачам за зустрічним позовом строк у 15 (п`ятнадцять) днів (від дня вручення їм копії цієї ухвали та копії зустрічного позову з додатками), протягом якого вони мають право подати до Ленінського районного суду м.Харкова відзив на зустрічний позов.

Роз`яснити відповідачам за зустрічним позовом, що у разі подання ними відзиву на зустрічний позов вони повинні одразу подати докази, що його підтверджують. Якщо доказ не може бути поданий, відповідач повинен зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано разом з відзивом; докази, які підтверджують, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання доказу.

Роз`яснити відповідачам за зустрічним позовом, що копію відзиву на зустрічний позов та копії всіх доданих до відзиву доказів, що подаються до суду, вони зобов`язані заздалегідь надіслати або надати іншим учасникам за зустрічним позовом, а суду, разом із відзивом на зустрічний позов та доданими до нього доказами документи, що підтверджують надіслання (надання) копії відзиву з копіями доказів іншим учасникам за зустрічним позовом.

Роз`яснити відповідачам за зустрічним позовом, що суд не бере до уваги докази, подані ними до суду, у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам за зустрічним позовом, крім випадку, якщо такі докази є в інших учасників або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі або є публічно доступними.

Роз`яснити позивачу і відповідачам за зустрічним позовом, що у разі ненадання відповідачами відзиву на зустрічний позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Встановити позивачу за зустрічним позовом строк у 5 (п`ять) днів із дня отримання нею відзиву на зустрічний позов, протягом якого вона має право подати до суду відповідь на відзив та докази, що його підтверджують.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом, що у випадку подання ним відповіді на відзив до подання її до суду він зобов`язаний заздалегідь направити іншим учасникам за зустрічним позовом копію відповіді на відзив та копії всіх доказів, що до неї додаються, а суду разом із відповіддю на відзив та доданими до неї доказами документи, що підтверджують надіслання (надання) копії відповіді з копіями доказів іншим учасникам.

Встановити відповідачам за зустрічним позовом строк у 5 (п`ять) днів із дня отримання ними відповіді на відзив, протягом якого вони має право подати до суду заперечення на відповідь та докази, що їх підтверджують.

Роз`яснити відповідачам за зустрічним позовом, що у випадку подання ними заперечення на відповідь до подання їх до суду вони зобов`язані заздалегідь направити іншим учасникам за зустрічним позовом копію заперечень та копії всіх доказів, що до них додаються, а суду разом із запереченням на відповідь та доданими до них доказами документи, що підтверджують надіслання (надання) копії заперечень з копіями доказів іншим учасникам.

Копії цієї ухвали надіслати учасникам, а відповідачам за зустрічним позовом також копію зустрічної позовної заяви.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.М. Гримайло