ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 643/1186/24

провадження № 22-ц/818/2907/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Пилипчук Н.П., Шабельнікова С.К.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ФОП ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року у складі судді Демченко С.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору про надання послуг та стягнення грошових коштів.

25 квітня 2024 року ОСОБА_3 яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву про зміни до договору, в якій просила прийняти зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про внесення змін до договору. У прохальній частині зустрічного позову позивач просить внести зміни до договору про надання послуг від 09 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору у такій редакції: «Додаткова угода до договору про надання послуг від 09 липня 2021 року, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , надалі іменований Замовник, з однієї сторони та фізична особа- підприємець ОСОБА_2 , надалі іменовий Виконавець, які разом іменуються сторони, уклали дану угоду про наступне….», далі викладені змінені умови договору.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову та зустрічну позовну заяву повернуто позивачу.

Суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку відмінні, як сторони по справі, так і предмет позову. Разом з тим, у даному випадку сторонами у зустрічному позові є фізичні особи - підприємці, тому такий позов взагалі має розглядатись у порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Таким чином судом першої інстанції зроблено висновок, що в даному випадку об`єднання вимог за первісним та основним позовами є не те що недоцільним, а є неможливим.

В апеляційний скарзі ОСОБА_3 яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідач виявив бажання скористатися наділеним ч. 1 ст. 193 ЦПК України правом та у строк, встановлений судом для подання відзиву, а саме 24.06.2024 року, подав зустрічну позовну заяву, якою просив суд внести зміни до договору шляхом укладання додаткової угоди у запропонованій редакції. Первісний та зустрічний позови взаємопов`язані, предметом первісного позову є розірвання договору про надання послуг та стягнення грошових коштів, предметом зустрічного - внесення змін до того самого договору про надання послуг шляхом укладання додаткової угоди у запропонованій редакції. Отже, їх спільний розгляд є доцільним, позови виникають з одних правовідносин та задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Недоліків щодо форми та змісту зустрічної позовної заяви судом першої інстанції не встановлено, порушення строку також відсутнє.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Згідно матеріалів оскарження ухвали в провадженні у провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору про надання послуг та стягнення грошових коштів.

У квітні 2024 року ОСОБА_3 яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про внесення змін до договору. У прохальній частині зустрічного позову позивач просить внести зміни до договору про надання послуг від 09 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору у такій редакції: «Додаткова угода до договору про надання послуг від 09 липня 2021 року, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , надалі іменований Замовник, з однієї сторони та фізична особа- підприємець ОСОБА_2 , надалі іменовий Виконавець, які разом іменуються сторони, уклали дану угоду про наступне….», далі викладені змінені умови договору.

Згідно з ч. 1, 2ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2ст. 193 ЦПКвказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

З матеріалів справи убачається, що предметом первісного позову є розірвання договору та стягнення стягнення суми, а предметом зустрічного позову є зміна умов укладеного між сторонами договору.

Разом з тим, як судом першої інстанції вірно зазначено, що вертаючись із зустрічною позовною заявою ФОП ОСОБА_2 вказує відповідачем ФОП ОСОБА_1 , який не є стороною у справі. Крім того, позивач за зустрічним позовом пропонує укласти договір у редакції, сторонами якого є ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , незважаючи на той факт, що спірний договір укладений з іншою стороною, а саме фізичною особою ОСОБА_1 , а не ФОП ОСОБА_1 . Отже у даному випадку відмінні як сторони по справі, так і предмет позову.

Отже, хоча первісні та зустрічні позовні вимоги випливають з однакових за своєю правовою природою правовідносин воони не є пов`язаними один з одним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви, оскільки об`єднання вказаних позовів в одне провадження є не доцільним, ускладнить вирішення справи та призведе до затягування її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 374,375,381,382 ЦПКУкраїни, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскарженабезпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.

Головучий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

С.К.Шабельніков