Провадження № 2/643/572/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року Московський районний су м. Харкова в складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б., Гутченко Н.В., Кашуба Ю.Г.,Шаля А.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2023 року представник позивача, адвокат Кушнір О.С., звернулася до суду з вказаним позовом, та з урахуванням уточнених 13.02.2024 року позовних вимог від просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартиру за АДРЕСА_1 , як на частку в спільному майні подружжя; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 ; в порядку поділу майна подружжя, яким є автомобіль MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості частини вказаного автомобіля, в сумі 405005,00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що 16.02.2001 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Перебуваючи у шлюбі, подружжя за спільні кошти придбали квартиру за АДРЕСА_1 . Також подружжям було придбано автомобіль MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 . Також, зазначила, що в період з 2001 року по 2002 рік ОСОБА_1 навчалась в Харківському медичному університеті та отримала фахову спеціальність лікаря акушера-гінеколога. Перші два місяці сторони проживали разом з батьками відповідача, в подальшому в 2001 році почали винаймати житло та готувалися до придбання власної квартири. Позивач вчилась та займалась домашніми роботами, відповідач працював на заводі. Подружжя мало власні накопичення, але більшу ж частину коштів на придбання квартири подружжю подарували батьки як позивача так і відповідача.

25.12.2023 року, від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що Житлова квартира не була придбана за спільні кошти подружжя, на чому безпідставно наголошує позивач. Джерелом походження грошових коштів, за рахунок яких придбано спірне нерухоме майно, є кошти батьків відповідача, які не є грошовими коштами подружжя, тобто не є коштами які були одержані власними зусиллями та спільною працею, не є спільними сумісними коштами подружжя, а вони є особистою приватною власністю саме відповідача. На момент придбання нерухомості, подружжя не мало грошових коштів для придбання спірної квартири, крім тих, які відповідач отримав від власних батьків. Позивачем жодним чином не доведено та не надано жодного доказу в підтвердження того, що заявлений автомобіль належить до обсягу майна подружжя. В підтвердження наявності майна, позивакою долучено копію договору купівлі-продажу, який датований 12.06.2018. Існування майна п`ять років тому, не підтверджує його фактичне існування станом на дату подання цивільного позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, пояснень суду не надала.

29.07.2024 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 надав пояснення суду, в яких заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 , та зазначив, що в 1999 році познайомився зі своєю майбутньою дружиною ОСОБА_1 , з якою вони почали мешкати разом. На той час відповідач працював на заводі «Здоров`я» майстром дільниці. ОСОБА_1 навчалася в Харківському медичному університеті, та не мала власного заробітку. Спочатку вони мешкали у батьків Відповідача, а з 2001 року по 2003 рік мешкали в орендованому житлі. Заробітну плату ОСОБА_3 витрачав на орендну плату, а його батьки допомагали матеріально даючи гроші на продукти харчування та на задоволення інших потреб сім`ї. Згодом, батьки ОСОБА_2 запропонували Відповідачу придбати власне житло. Вони подарували ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10000 доларів США на придбання квартири в особисту приватну власність. За вказані кошти ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Нотаріальні послуги при переоформленні квартири ОСОБА_2 сплачував з власних коштів, які були ним заощаджені ще до шлюбу з позивачкою. Щодо розбіжності в ціні, який зазначений в Договорі купівлі-продажу квартири (ціна договору 54590,00 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.03.2003 року становило 10233 долари США) та поясненнях, відповідач пояснив, що розрахунок з покупцем здійснювався в доларах США за комерційним курсом, що був в обмінних пунктах м.Харкова і складав близько 5,46 грн. за 1 долар США, за яким і була узгоджена ціна договору в гривні. Відповідачка грошей на придбання квартири не надавала. Родичі ОСОБА_1 також не приймали матеріальної участі в придбанні квартири, а лише в подальшому подарували гроші на придбання меблів для подружжя. Щодо автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G ОСОБА_2 зазначив, що останній придбаний ним за власні кошти. ОСОБА_2 в подальшому самостійно обслуговував зазначений автомобіль. Коли почалося повномасштабне вторгнення російських військ на територію України батьки ОСОБА_2 , тимчасово переїжджали з м.Харкова. ОСОБА_2 переїхав мешкати у м.Полтава, а ОСОБА_1 повернулась до м.Харкова де почала працювати. Мати ОСОБА_2 , після повернення до м.Харків, займалась онукою, їздила по покупках, за продуктами. Тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили переоформити автомобіль на неї за договором купівлі-продажу. 01.04.2023 року було здійснено правочин з купівлі-продажу автомобіля, а всі грошові кошти від продажу-переоформлення автомобіля ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 . Остання, як дружина відповідача, давала згоду на правочин з відчуження автомобіля та отримала всі кошти від його продажу.

Судом досліджено надані сторонами письмові докази, заслухано покази свідків.

Так, судом встановлено, що 16.02.2001 року між сторонами зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », про що складено відповідний актовий запис № 147, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від 16.02.2001 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до Рішення Московського районного суду м.Харкова від 13.07.2023 року у справі №643/3310/23 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 342621882) єдиним власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу р.№1208 від 28.03.2003 р. є ОСОБА_2 .

Дані про те, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , містяться також в Технічному паспорті на квартиру (інвентаризаційна справа №66011/2500з, реєстровий №57637), виданим Харківським МБТІ.

Згідно Договору купівлі-продажу від 28.03.2003 року посвідченого Приватним нотаріусом Воронкіною О.П. реєстр. № 1208 ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Продаж квартири здійснено за суму 54590,00 грн.

Згідно Довідки №0900b160-e8a8-4972-89c8-cc9dfe561c6c від 11.04.2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно Диплому ХА №21046192 від 30.06.2002 р. ОСОБА_1 у 2002 році закінчила Харківський державний медичний університет і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря.

Згідно Довідки КНП «Міська поліклініка №20» ХМР ОСОБА_1 працює у даному закладі на посаді лікаря акушера-гінеколога з 01.03.2006 р. по теперішній час.

Згідно Характеристики КНП « Міська поліклініка №20» ХМР ОСОБА_1 працює у даному закладі на посаді лікаря акушера-гінеколога з 2002 р. по теперішній час. За час роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони.

Згідно Договора №МК-00160 від 12.06.2018 року між ТОВ «АККО МОТОРС» та ОСОБА_2 , останній придбав у власність автомобіль MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 . За текстом Договору наявна згода дружини на придбання автомобіля.

Згідно Акту виконаних робіт №36/1 від 24.03.2023 року Виконавцем ФО-П Філатовим О.І. виконано послуги з ремонту автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 за замовленням ОСОБА_2 на загальну суму 114920,00 грн.

Згідно Акту виконаних робіт №БЛ5-000833 від 18.06.2019 року Виконавцем ФО-П Бєлоус Богданом Геннадійовичем виконано послуги з ремонту автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 за замовленням ОСОБА_2 на загальну суму 2253,55 грн.

Судом оглянуто наданий відповідачем конверт білого кольору з рукописним написом «Сереже на приобретение квартиры от родителей 10000дол.».

Відповідно до Розписки від 25.03.2003 року ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_9 в борг грошові кошти в сумі 3000 доларів США для сина ОСОБА_2 на придбання квартири. Розписка складена рукописним текстом з підписами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Станом на 28.03.2003 року, тобто на день придбання спірної квартири за офіційним курсом НБУ 100 доларів США складав 533,4500 грн. за 100 доларів США.

Згідно Звіту про оцінку майна ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» вартість автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 2018 року випуску, станом на 31.03.2023 року складає 810010,00 грн. в тому числі частка: 405005,00 грн.

Згідно Договору купівлі-продажу від 01.04.2023 року автомобіль MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 2018 року випуску, був придбаний ОСОБА_8 у ОСОБА_2 за суму 48000 грн.

29.07.2024 року допитаний свідок ОСОБА_10 , який пояснив, що мешкає разом з дружиною ОСОБА_8 . Їх син ОСОБА_2 до 2001 року мешкав разом з ними. На той час син вже працював, але його заробітна плата була невелика, тому батьки фактично утримували його. В 1999 році ОСОБА_2 познайомився з ОСОБА_1 , яка переїхала жити до них. З 2001 року по 2003 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкали в орендованій квартирі. Заробітна плата ОСОБА_2 витрачалась на сплату оренди за житло, а ОСОБА_1 на той час ще навчалась в медичному навчальному закладі та не мала власного заробітку, тому батьки Відповідача допомагали матеріально його сім`ї. ОСОБА_10 разом з дружиною ще раніше планували подарувати квартиру своєму синові, тому вирішили подарувати сину саме зараз грошові кошти на придбання квартири в особисту приватну власність. Вони підшукали квартиру АДРЕСА_1 вартістю 10000 доларів США. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зібрали власні збереження в сумі 7000 доларів США, а також дружина взяла в борг у знайомої грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Зазначені грошові кошти на загальну суму 10000 доларів США вони і подарували ОСОБА_2 в конверті з пояснювальним написом, за які останній придбав вищезазначену квартиру в особисту приватну власність. Нотаріальні послуги за оформлення правочину син сплачував зі своїх особистих коштів. ОСОБА_1 та її батьки ніяких грошей на придбання квартири не надавали. В подальшому, батьки невістки давали кошти на придбання меблів в квартиру, коли син та ОСОБА_1 туди заселилися. Щодо автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G ОСОБА_10 зазначив, що останній придбаний сином за власні кошти. ОСОБА_2 в подальшому самостійно обслуговував зазначений автомобіль. Коли почалося повномасштабне вторгнення російських військ на територію України ОСОБА_10 разом з дружиною тимчасово переїжджали з м.Харкова. ОСОБА_2 переїхав мешкати у м.Полтава, а невістка повернулась до м.Харкова де почала працювати. Дружина ОСОБА_10 займалась онукою, їздила по покупках, за продуктами. Тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили переоформити автомобіль на неї за договором купівлі-продажу. Всі грошові кошти від продажу-переоформлення автомобіля ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 . Остання давала згоду на правочин з відчуження автомобіля та отримала всі кошти від його продажу в свою особисту приватну власність. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посварилися, та наприкінці весни 2023 року ОСОБА_10 дізнався, що невістка подала позов до суду.

29.07.2024 року допитана свідок ОСОБА_8 , яка пояснила, що мешкає разом з чоловіком ОСОБА_10 . Їх син ОСОБА_2 до 2001 року мешкав разом з ними. На той час син вже працював, але його заробітна плата була невелика, тому батьки фактично утримували його. В 1999 році ОСОБА_2 познайомився з Позивачкою, яка переїхала жити до них. З 2001 року по 2003 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкали в орендованій квартирі. Заробітна плата ОСОБА_2 витрачалась на сплату оренди за житло, а ОСОБА_1 на той час ще навчалась в медичному навчальному закладі та не мала власного заробітку, тому свідок разом з чоловіком продовжували допомагати сину грошами на задоволення потреб його сім`ї. Ще до знайомства сина з невісткою ОСОБА_8 з чоловіком планували подарувати ОСОБА_2 квартиру. Вони підшукали квартиру АДРЕСА_1 вартістю 10000 доларів США. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зібрали власні збереження в сумі 7000 доларів США, а також ОСОБА_8 взяла в борг у знайомої грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Зазначені грошові кошти на загальну суму 10000 доларів США вони і подарували ОСОБА_2 , за які останній придбав вищезазначену квартиру в особисту приватну власність. Нотаріальні послуги за оформлення правочину син сплачував зі своїх особистих коштів. ОСОБА_1 та її батьки ніяких грошей на придбання квартири не надавали. В подальшому, батьки невістки давали кошти на придбання меблів в квартиру, коли син та ОСОБА_1 туди заселилися. Щодо автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G ОСОБА_8 зазначила, що останній придбаний сином за власні кошти. ОСОБА_2 в подальшому самостійно обслуговував зазначений автомобіль. Коли почалося повномасштабне вторгнення російських військ на територію України, ОСОБА_8 разом з чоловіком тимчасово переїжджали з м.Харкова. ОСОБА_2 переїхав мешкати у м.Полтава, а невістка повернулась до м.Хакова де почала працювати. ОСОБА_8 займалась онукою, їздила по покупках, за продуктами. Тому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили переоформити автомобіль на неї за договором купівлі-продажу. Всі грошові кошти від продажу-переоформлення автомобіля ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 . Остання давала згоду на правочин з відчуження автомобіля та отримала всі кошти від його продажу. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посварилися, та наприкінці весни 2023 року ОСОБА_8 дізналася, що невістка подала позов в суд.

29.07.2024 року допитана свідок ОСОБА_9 , яка пояснила, що в березні 2003 року до неї звернулася знайома ОСОБА_8 , яка повідомила, що разом з чоловіком бажають подарувати сину квартиру, але їм не вистачає суми в 3000 доларів США для придбання житла в його особисту власність. ОСОБА_8 зазначила, що вони підшукали квартиру в їх будинку вартістю 10000 доларів США, у неї з чоловіком є власних збережень на суму 7000 доларів США, попросила в борг у ОСОБА_9 зазначену недостаючу суму грошових коштів строком на один рік. Своє прохання ОСОБА_8 обґрунтовувала і тим, що невістка та її батьки не приймають матеріальної участі в придбанні квартири. ОСОБА_9 дала ОСОБА_8 в борг під розсписку 3000 доларів США. Їй відомо, що на подаровані батьками ОСОБА_2 грошові кошти він придбав квартиру.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України.

Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить стаття 60 СК України).

Згідно зі статтею 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним з подружжям під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Згідно з частиною першою статті 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Аналогічні положення закріплені в статтях 60, 70 СК України, статті 368 ЦК України.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

У пункті 9 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»(чинному на дату виникнення спірних правовідносин) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу).

Отже, виходячи із аналізу зазначених норм, судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Конструкція норми статті 22КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 22 КпШС України або статті 60 СК Українита визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Дана позиція викладена і в Постанові Верховного суду від 22.01.2020 року у справі 711/2302/18.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.65 СК України Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно положень ч.1, 2, 4 статті 369 ЦК України, Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

У зв`язку з цим ч. 2 ст. 65 СК, як і норма абзацу другого ч. 2 ст. 369 ЦК, встановлюють правову презумпцію наявності згоди другого з подружжя при укладенні договорів щодо розпорядження спільним майном одним з них. Проте, на відміну від норми ч. 4 ст. 369 ЦК, яка дозволяє співвласникам пред`явити позов про визнання недійсним будь-якого правочину, укладеного співвласником без необхідних повноважень, ч. 2 ст. 65 СК дає можливість другому з подружжя на цій підставі звернутися до суду з позовом про визнання правочину недійним лише, якщо цей правочин виходить за межі дрібного побутового.

При цьому, слід зазначити, що у разі незгоди сторін щодо вартості спірного майна, суд має ураховувати дійсну вартість спірного майна на час розгляду справи. В даному випадку за клопотанням однієї із сторін може бути призначена експертиза з визначення вартості спірного майна станом на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Зазначена правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц. Також, з деякими відступленнями дана правова позиція висловлена у Постанові КЦС ВС від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, вислухавши свідків по справі, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи позицію позивача, суд доходить висновку, що основним доводом позовної заяви позивач зазначає, вони з позивачкою спільно набули майно квартиру та автомобіль, яке слід поділити.

Оцінивши докази, суд вважає, що позивач не довів порушення його прав, оскільки не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилався в позові.

Станом на 28.03.2003 року, тобто на день придбання спірної квартири за офіційним курсом НБУ 100 доларів США складав 533,4500 грн. за 100 доларів США. Спірна квартира придбана за суму 54590,00 грн. (10233 долари США станом на 28.03.2003 р.). Отже, з великою вирогідністю суми, отриманої ОСОБА_2 від батьків, було достатньо для придбання житла.

Зокрема, наявні докази по справі дають підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_2 за грошові кошти батьків відповідача, які були йому особисто батьками подаровані, та є особистою приватною власністю саме відповідача. Доводи ОСОБА_1 про те, що вона разом з чоловіком мали власні заощадження 4000-5000 доларів США, не конкретизовані та не підтверджені доказами по справі. Тим більше, по справі встановлено, що Позивач тільки в 2002 році закінчила навчання в ВНЗ, до цього часу ніде не працювала та не мала власного заробітку. Заробіток ОСОБА_2 витрачався на сплату оренди за житло, а сім`я Позивача та Відповідача фактично утримувалася батьками ОСОБА_2 .

Стороною позивача не заперечувався факт надання грошових коштів на придбання квартири батьками відповідача. Також, стороною позивача, не ставилася під сумнів справжність наданої стороною відповідача боргової розписки про отримання батьками ОСОБА_2 грошей в борг на придбання квартири сину.

Стосовно визнання автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 2018 року випуску, спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини вказаного автомобіля на користь Позивача слід також зазначити наступне.

При судовому розгляді справи встановлено, що 01.04.2023 року транспортний засіб MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 2018 року випуску за Договором купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 перейшов у власність останньої. Від продажу автомобіля продавець за Договором отримав грошові кошти в сумі 48000грн. Виходячи з пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Позивач була обізнана про наміри здійснення правочину з відчуження транспортного засобу, давала згоду на укладання вищезазначеного Договору купівлі-продажу, отримала грошові кошти від його продажу в особисту власність.

Позивач заперечувала обізнаність у вчиненні правочину, отримання грошових коштів з продажу автомобіля від Відповідача. Разом з тим, ОСОБА_1 не ставила під сумнів законність здійснення правочину з купівлі-продажу спірного автомобіля, не просила визнати його недійсним. Цей правочин здійснений під час шлюбу, а отже, в даному випадку застосуванню підлягають норми ст.65 СК України та ЦК України, що регулюють відносини співвласників майна.

При цьому, слід зазначити, що у разі незгоди сторін щодо вартості спірного майна, суд має ураховувати дійсну вартість спірного майна на час розгляду справи. В даному випадку за клопотанням однієї із сторін може бути призначена експертиза з визначення вартості спірного майна станом на час розгляду справи.

Однак, сторони даним своїм правом не скористувалися, питання про призначення експертизи з метою визначення вартості автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 2018 року станом на час розгляду справи в суді не ставили, не дивлячись на зауваження суду з цього питання, а також на те, що транспортний засіб є в наявності у матері відповідача та міг бути наданий для дослідження.

Позивачем подано до суду Висновок про вартість спірного транспортного засобу станом на 31 березня 2023 року, в той час коли позов до суду подано 12 жовтня 2023 року.

Договір купівлі-продажу автомобіля MAZDA NEW CX-5 2.2. D ба/т Touring 5G, код моделі: KFIN-EAT, колір: Snowflake White Pearl, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 2018 року, укладений 01.04.2023 року.

Отже, виходячи з цих письмових доказів поданих сторонами неможливо визначити ринкову вартість спірного майна на час розгляду справи в суді. Зазначене позбавляє суд можливості прийняти законне та справедливе рішення щодо розподілу частин майна та визначення грошової компенсації одній із сторін за неподільну річ.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.259, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та визнання права власності --відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повнерішення абоухвала судуне буливручені удень йогопроголошення абоскладення,має правона поновленняпропущеного строкуна апеляційнеоскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Харківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.М. Майстренко