Справа № 485/1794/24
Провадження №2/485/477/24
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , якому за життя на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 1,91 га наданої для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в межах території Нововасилівського старостинського округу Снігурівської міської ради. Позивачка є спадкоємцем першої черги та такою, що прийняла спадщину після смерті батька. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що вищезазначена земельна ділянка перебувала у постійному користуванні спадкодавця, а не у його власності. Зазначає, що вона має право на спадкування зазначеної земельної ділянки, оскільки право постійного користування земельною ділянкою може бути успадкованим. У зв`язку з наведеним, просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 1,91 га, наданою йому на підставі державного акта на право постійного користування землею серії МК, виданого Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 11 березня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №273 для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 22 серпня 2024 року вказану позовну заяву прийняла до розгляду та відкрила провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначила підготовче судове засідання.

Позиції учасників справи

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні, судові витрати просила залишити за нею.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають, не заперечують щодо його задоволення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу в підготовчому судовому засіданні.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 квітня 1987 року Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . У графі «Батько» значиться ОСОБА_2 /а.с.12/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2011 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 14 вересня 2011 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №7. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5 /а.с.12 зворотня/.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що узгоджено зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 30 листопада 2023 року Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №597 /а.с.9/.

За даними державного акту на право постійного користування землею серії МК від 11 березня 1994 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Нововасилівської сільської ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 31.03.1994 №4, надана у постійне користування земельна ділянка площею 1,91 гектарів, яка розташована на території Нововасилівської сільської ради, для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №273 /а.с.10/.

Згідно довідки завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області №462/02-14 від 08.08.2024, ОСОБА_1 звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за законом, що є підтвердженням вступу в управління спадковим майном /а.с.11/.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 березня 2024 року заведено спадкову №84/2024 /а.с.30-39/.

Інших спадкоємців немає.

Згідно довідки Горохівської сільської ради №148/01-02-30/24 від 03.09.2024, ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 лютого 2021 року по день своєї смерті. Разом з ним за вказаною адресою на момент його смерті проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 /а.с.28/.

Снігурівська державна нотаріальна контора своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №461/02-31 від 08.08.2024, відмовила ОСОБА_1 у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки надано документ, який посвідчує право постійного користування землею, а не право власності спадкодавця /а.с.14/.

Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 ЗК УРСР 1990 року користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля, серед іншого, надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно з ст. 22 ЗК УРСР 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчуватися державними актами.

Статті 27 і 114 ЗК УРСР 1990 року, а також стаття 141 ЗК України 2001 року не передбачають припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При цьому, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц відступила від висновку Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладеного у тому числі у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 376/2038/14-ц, про те, що право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, та не входить до складу спадщини.

За встановлених вище обставин, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем у порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

На підставі викладеного, ст.1218 ЦК України, ст.27, 114 ЗК УРСР, ст. 141 ЗК України, керуючись ст.12, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради Миколаївської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 1,91 га, наданою йому на підставі державного акта на право постійного користування землею серії МК, виданого Нововасилівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 11 березня 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №273 для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 вересня 2024 року.

Суддя О.П.Бодрова