Провадження № 2/643/765/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024

22 квітня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Альбакор» в особі представника Блонської А.А. звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , якою просить стягнути з останньої на користь позивача грошові кошти в розмірі 124 043,21 грн, а також суму судових витрат у розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.08.2017 між ТОВ «Альбакор» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір поставки № 798/17П. Відповідно до укладеного Договору Продавець поставляє Покупцеві рибу, рибну продукцію та морепродукти, а Покупець перераховує оплату за нього по факту поставки, тобто в день отримання Товару, що підтверджується підписанням відповідної видаткової накладної. Позивачем було поставлено відповідачці Товар, що підтверджується видатковою накладною № 23482 від 15.02.2022 на суму 71 390,50 грн, видатковою накладною № 24721 від 16.02.2022 на суму 7 200,00 грн, видатковою накладною № 26693 від 21.02.2022 на суму 5 929,87 грн, видатковою накладною № 27166 від 22.02.2022 на суму 39 522,84 грн, а всього на загальну суму 124 043,21 грн. Між позивачем та відповідачкою було укладено Договір в період, коли відповідачка була суб`єктом господарювання. Однак, відповідачка 06.05.2019 припинила свою діяльність як фізичної особи-підприємця без повідомлення позивача про таке припинення. Натомість, відповідачка продовжувала співпрацю за укладеним Договором, регулярно роблячи заявки на поставки Товару і підписуючи видаткові накладні в якості суб`єкта підприємницької діяльності. У свою чергу, позивач повністю покладався га добросовісність відповідачки, не мав ніяких сумнівів щодо неї і перевірки її діяльності або статусу не проводив. Наразі, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, оскільки відповідачка порушила принципи і загальні засади цивільного законодавства, викладені в ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України. Попередньо позивачем було подано позовну заяву до відповідачки до Господарського суду Харківської області, але провадження у справі закрито ухвалою суду від 17.10.2023 у зв`язку з тим, що на момент судового розгляду спір за своїм суб`єктивним складом відноситься до цивільної юрисдикції. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь суму грошових коштів у розмірі 124 043,21 грн, а також суму судових витрат у розмірі 2 684,00 грн.

Судом визначено вказану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачці направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

З боку відповідачки до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.

Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 26.08.2017 між ТОВ «Альбакор» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір поставки № 798/17П. Відповідно до укладеного Договору Продавець поставляє Покупцеві рибу, рибну продукцію та морепродукти, а Покупець перераховує оплату за нього по факту поставки, тобто в день отримання Товару, що підтверджується підписанням відповідної видаткової накладної (а.с.15-16).

Позивачем було поставлено відповідачці Товар, що підтверджується видатковою накладною № 23482 від 15.02.2022 на суму 71 390,50 грн, видатковою накладною № 24721 від 16.02.2022 на суму 7 200,00 грн, видатковою накладною № 26693 від 21.02.2022 на суму 5 929,87 грн, видатковою накладною № 27166 від 22.02.2022 на суму 39 522,84 грн, а всього на загальну суму 124 043,21 грн (а.с.11-14).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 Цивільного кодексу України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відтак, зобов`язання відповідачки із втратою її статусу як фізичної особи-підприємця не припинились і фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними зі своєю підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу вищевикладених норм слідує, що поставка товару здійснюється постачальником покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до положень статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Згідно із статтею 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Отже, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, із підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі№ 127/23144/18).

Проте, як вбачається із позовної заяви, позивачем було здійснено поставку товару відповідно до видаткових накладних, а саме: № 23482 від 15.02.2022 року, № 24721 від 16.02.2022 року, № 26693 від 21.02.2022 року, № 27166 від 22.02.2022 року, вже після припинення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця (06.05.2019), а саме майже через 3 роки після такого припинення, тобто на момент поставки товару (з 15.02.2022 по 22.02.2022) та подання позовної заяви до суду відповідачка припинила підприємницьку діяльність 06.05.2019. Тобто у цій справі стороною є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, такий спір за суб`єктивним складом його учасників належить до цивільної юрисдикції.

Господарський суд Харківської області своєю ухвалою від 17.10.2023 (справа № 922/3199/23) закрив провадження у справі ТОВ «Альбакор» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, у зв`язку з тим, що на момент судового розгляду спір за своїм суб`єктивним складом відноситься до цивільної юрисдикції (а.с.17-18).

Так, взяті на себе зобов`язання за Договором поставки № 798/17П від 26.09.2017 позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачці Товар відповідно до видаткових накладних.

Відповідачка не надала своєчасно позивачу грошові кошти за отриманий нею Товар, вимога позивача про сплату заборгованості відповідачкою проігнорована.

Відповідно до видаткової накладної № 23482 від 15.02.2022 сума богу складає 71 390,50 грн, відповідно до видаткової накладної № 24721 від 16.02.2022 сума богу складає 7 200,00 грн, відповідно до видаткової накладної № 26693 від 21.02.2022 сума боргу складає 5 929,87 грн, відповідно до видаткової накладної № 27166 від 22.02.2022 сума боргу складає 39 522,84 грн, а всього заборгованість на загальну суму 124 043,21 грн (а.с.11-14).

Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У порушення зазначених норм законодавства та умов Договору відповідачка зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконала.

За правилами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На час розгляду справи в суді відповідачкою не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України.

Отже, загальна сума заборгованості за Договором поставки № 798/17П від 26.09.2017, яка підлягає стягненню з відповідачки, становить 124 043,21 грн.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги те, що відповідачка ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань в строки, передбачені Договором, не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 2 684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 615, 617, 625-626, 629, 638, Цивільного кодексу України ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор», , грошові кошти за Договором поставки № 798/17П від 26.09.2017 на загальну суму 124 043 (сто двадцять чотири тисячі сорок три) гривні 21 копійка.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор», , суму судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова