Провадження № 2/522/6829/24
УХВАЛА

27 вересня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє її відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а також підсудність даної справи суду, до якого вона подана.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги до позовної заяви.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Тобто, чинним законодавством визначено обов`язок позивача, зокрема, зазначити у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), якщо такий у фізичної особи наявний або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

Проте, у порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача як і не зазначено відомостей щодо його наявності у відповідача.

Також позивачем не зазначено й номер і серію паспорта відповідача. При цьому суд ураховує, що надання в даному випадку таких відомостей про номер і серію паспорта відповідача залежить від його громадянства, оскільки п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачає надання таких відомостей виключно щодо громадян України.

Проте, матеріали позовної заяви не містять відомостей про громадянство відповідача, а у свідоцтві про шлюб лише зазначено, що відповідач не громадянин ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

За відсутності даних, що ідентифікують особу відповідача (серії та номера паспорта для громадян України, номера РНКОПП) суд позбавлений можливості виконати вимоги закону та перевірити реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі (ст. 16 Закону України «»Про захист персональних даних») та ідентифікувати особу, до якої пред`явлено позов.

Таким чином, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства та зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, якщо такий у нього наявний або номер і серію паспорта відповідача у разі, якщо він є громадянином України, та якщо такі відомості позивачу відомі.

Крім того, перевіряючи підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як слідує з позовної заяви, дітей у шлюбі у сторін немає.

Обґрунтовуючи підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси позивач посилається на ч. 10 ст. 28 ЦПК України й зазначає, що сторони у справі проживали разом за зареєстрованим місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому вважає, що оскільки останнім відомими місцем перебування відповідача в Україні є місце за адресою: АДРЕСА_1 , тому позов пред`явлено до Приморського районного суду м. Одеси.

Оцінивши доводи позивача щодо підсудності даної справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Отже, суд звертає увагу, що з аналізу вищевказаної норми слідує, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися, зокрема, за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відтак, у даному випадку має значення саме останнє відоме зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання чи перебування відповідача в Україні, а не фактичне місце його проживання або перебування.

Натомість позивачем не надано доказів у підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача або місцезнаходження його майна на території Приморського району м. Одеси.

При цьому, посилання на реєстрацію місця проживання позивача за адресою, що знаходиться у Приморському районі м. Одеси, без надання доказів реєстрації останнього відомого місця проживання чи перебування відповідача за указаною адресою, не свідчить про підсудність даної справи Приморському суду м. Одеси.

Отже, підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси не підтверджена, а викладені вище обставини позбавляють суд можливості відкрити провадження у справі з дотриманням правил територіальної підсудності.

Враховуючи зазначене, позивачу необхідно усунути недоліки позову шляхом подання доказів на підтвердження підсудності даної справи Приморському районному суду м. Одеси.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Проте, доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів відповідно до вимог ЦПК України матеріали позовної заяви не містять.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява є такою, що подана без додержання вимог, встановлених статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків поданої позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.

У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА