Номер провадження: 22-ц/813/5390/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судових засідань Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу адвоката Афанасьєва Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року, постановлено у складі судді Бескровного Я.В.., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміни розміру аліментів, стягнення пені та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Короткий виклад обставин справи та зміст заяви

Рішенням суду від 5.04.2024р. змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 08.08.2013 року у справі №492/556/13, стягувати з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17 жовтня 2023 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, встановлених рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 08.08.2013 року у справі №492/556/13, у сумі 87197,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 66340,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати 3220,80 грн.

Представники позивача адвокат Павел О.Ю. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року заяву представника позивача адвокат Павел О.Ю. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 7000 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, заперечення з боку сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду, представник відповідача ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2024 - скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким:

Стягнути з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 3000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на переконання апелянта та його представника судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було взято заперечення, які подавалися представником відповідача, не враховано неспівмірність заявлених витрат та складності справи, не враховано матеріальний стан відповідача, його статуси (особа з інвалідністю, учасник бойових дій), факт проходження відповідачем лікування після отриманих травм при захисті Батьківщини від російської агресії, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення суду, що й стало підставою для подання цієї апеляційної скарги.

Так судом першої інстанції не враховано, що відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, що разом становить 10 000 гривень.

Тобто, як вбачається з вищевикладеного положення, першочергово до розміру витрат на правову допомогу, зокрема, було включено вартість послуг помічника адвоката, яка не може становити правову допомогу за договором про надання правової допомоги. Наразі ж цю графу з акту приймання-передачі послуг за договором було прибрано.

На переконання сторони відповідача, представником позивача могло бути «включена» вартість послуг помічника адвоката до однієї з послуг, зазначеної в акті, що призводить до підміни понять та необхідності зменшення розміру таких витрат.

Окрім цього, судом не було враховано, що окремою підставою для зменшення розміру витрат, понесених позивачем на правову допомогу є те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, дійсним військовослужбовцем, який наразі проходить низку лікувань через отримані бойові травми та не отримує належного розміру грошового забезпечення та окрім всього іншого є особою з інвалідністю 2 групи, на утриманні якого перебувають двоє інших осіб з інвалідністю.

Позиція учасників у справі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представником позивача було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Вважає апеляційну скаргу ОСОБА_3 необґрунтованою, безпідставною та такою, що не спростовує висновків Київського районного суду м. Одеси, викладених в додатковому рішенні від 11.04.2024, а саме рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Надана ним оцінка послуг представника позивачки є заниженою та повністю необґрунтованою.

Щодо явки сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5 та 6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В заяві про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 10 000 гривень.

На підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу представником позивача додано до заяви: додаткова угода №1 від 01.10.2024 до договору про надання правової допомоги від 20.09.2021, акт приймання передачі наданих послуг від 27.02.2024, детальний опис робіт (надання послуг) від 27.02.2024 та прибутковий касовий ордер.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року).

Крім того, ЄСПЛ у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, виклав висновки за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд в Постанові від 21 липня 2020 року у справі №915/1654/19 зазначив, що обґрунтованість та співмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу відповідача має відповідати критерію реальності таких витрат, тобто бути співмірною з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Павел О.Ю. та позивачем ОСОБА_1 20.09.2021р. укладено Договір про надання правничої допомоги.

01.10.2023р. між ними укладено Додаткову угоду №1 згідно якої ОСОБА_1 повинна сплатити гонорар адвоката у сумі 10000 грн.

Також стороною позивача суду надано акт приймання виконаних робіт від 27.02.2024р. та детальний опис робіт за вказаним Договором від 20.09.2021р. і прибутковий касовий ордер №2 від 19.02.2024р. на суму 10000 грн..

Суд зазначив, що при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, заперечення з боку сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком та відхиляє доводи апеляційної скарги.

Згідно частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доводи апеляційної скарги, що сума є не обґрунтованою та не відповідає принципу співмірності, пропорційності, є значно завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час сприймається судом як необґрунтоване суб`єктивне припущення так як відповідачем не надано будь - яких доказів протилежного.

Посилання представника ОСОБА_3 на те, що до розміру витрат на правничу допомогу закладено витрати на оплату послуг помічника адвоката не відповідають обставинам справи, з огляду на те, що в детальному описі наданих послуг, долученому до заяви про винесення додаткового рішення, жодних послуг, наданих помічником адвоката, не зазначено. Вся робота з супроводу справи № 947/32946/23 здійснювалась адвокатом Павел О.Ю. самостійно.

В своїй апеляційній скарзі представник відповідача вказує на те, що Київський районний суд м. Одеси неправомірно не врахував неспівмірність вказаних витрат та складності справи, не враховано матеріальний стан відповідача, його статуси (особа з інвалідністю, учасник бойових дій), факт проходження відповідачем лікування, що нібито призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Проте, слід зауважити, що всі ці обставини судом першої інстанції і були враховані, з огляду на що, розмір заявлених представником позивачки до стягнення витрат на правничу допомогу був зменшений з 10 000,00 гривень до 7000,00 гривень.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що за таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, відсутні передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги належним чином необґрунтованими, та такими, що вірних висновків суду не спростовують.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко