ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/3236/24
провадження № 2-о/753/447/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Давидюк В.О.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

заінтересованих осіб ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - встановлення факту проживання заявниці разом із ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , на момент його смерті.

Заява обґрунтована тим, що заявниця є дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно у вигляді квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. 18 січня 2024 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій за заявою ОСОБА_1 про відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропущенням заявницею строку для прийняття спадщини. У зв`язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року справу було передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

20 травня 2024 року справа надійшла до згаданого вище суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 755/3236/24 між суддями від 21 травня 2024 року матеріали заяви передано в провадження судді Шаповалової К.В. Фактично справу було передано судді 23 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 року заяву було залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків.

03 червня 2024 року до суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків та заява про встановлення факту, що має юридичне значення у новій редакції, з якої вбачається, що заінтересованими особами у справі заявниця визначає: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4

14 червня 2024 року до суду надійшла інформація від ДСА України щодо підтвердження зарахування судового збору, сплаченого заявником у цій справі.

Ухвалою суду від 19 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судове засідання на 06 серпня 2024 року на 14:30 год.

Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року було витребувано від Першої київської державної нотаріальної контори інформацію щодо того, чи заводилась спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

03 вересня 2024 року від Першої київської державної нотаріальної контори, на виконання вищезгаданої ухвали суду, надійшла інформація, у якій зазначено, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не заводилась.

У судове засідання призначене на 16 вересня 2024 року з`явилися заявниця, представник заявниці, заінтересовані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також заявлені свідки. Заінтересована особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. до суду не з`явився , причини неявки суду не повідомляв.

Заявниця та її представник вимоги заяви підтримали з підстав, викладених у заяві. Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пояснили, що вони є синами заявниці та померлого ОСОБА_6 , вказали, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проживали з дитинства, потім мати з батьком проживали там самі аж до самої смерті батька, а вони роз`їхались кожен по іншій адресі. Вказали, що не подавали до нотаріуса заяв про прийняття спадщини після смерті батька, бо вирішили, що спадщину має прийняти лише мати (заявниця), не претендують на цю квартиру, оскільки мають власне житло та не заперечують, що на цю квартиру свідоцтво про право на спадщину отримала саме мати (заявниця).

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою заявниці з 2002 року, проживають на одному сходовому майданчику за адресою: АДРЕСА_3 . Заявниця завжди проживала у квартирі разом з чоловіком. Зараз заявниця проживає у квартирі сама, бо чоловік її помер. Після смерті чоловіка ніхто її з квартири не виганяв (інше їй не відомо).

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що заявниця є його сусідкою, їхні квартири розташовані навпроти, він мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначив, що у будинку живе разом з дружиною з 2002 року, вказав, що заявниця жила з чоловіком ОСОБА_6 , та відколи він помер, вона проживає у квартирі сама.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованих осіб, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно пункту п`ятого частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлено, що 07 липня 1973 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану м. Марганець Дніпропетровської області, актовий запис № 222, про що свідчить копія свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.14).

30 листопада 1987 року ОСОБА_6 отримав ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу серії Ж № 065393, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав ордер саме на квартиру АДРЕСА_1 ) (а.с.12).

Відповідно до копії довідки № 322 від 17 жовтня 2023 року, виданої ЖБК "Молодіжний-2" вбачається, що ОСОБА_6 повністю сплатив паєнакопичення за вищевказану квартиру у розмірі 5 тисяч сто дев`ятнадцять карбованців (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 5511, серія НОМЕР_2 (а.с.15).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Отже, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. 18 січня 2024 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій за заявою ОСОБА_1 про відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропущенням заявницею строку для прийняття спадщини (а.с.10-11).

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З інформаційної довідки №78034225 від 16 серпня 2024 року зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_6 , відсутня.

За таких обставин, суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини за однією адресою. Про свою відмову від спадщини вона не заявила, заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заява про прийняття спадщини не звертались, на разі не оспорюють право заявниці на отримання спадщини після смерті її чоловіка (батька ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), отже факт безспірність вимог заявниці підтверджується матеріалами справи та встановленими в суді обставинами.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб та заявлених свідків, враховуючи мету встановлення факту, що має юридичне значення - отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Керуючись нормами ст. 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвин А.С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова