КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4874/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Київ

Справа № 369/4109/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Фінагеєвої І.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

У березні 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . Після смерті відкрилася спадщина, яку в рівних частинах прийняли п`ять осіб: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_7

25.03.2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. завела спадкову справу № 23/2020 та видала зазначеним особам свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45 кв. м, житловою - 18,4 кв. м, не була включена до спадкової маси, оскільки була зареєстрована на ім`я відповідача ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 заявила, що є одноособовим власником квартири та виявила намір продати квартиру. Крім того, відповідач вказала на відсутність прав позивачів на спірну квартиру.

Позивачі переконані, що такими діями відповідач порушує їх цивільне право на частину квартири, яка, на їх думку, ними успадкована. Спірна квартира придбана спадкодавцем та відповідачем в період шлюбу, а отже підлягає поділу між колишнім подружжям в рівних частках, а саме по кожному. З врахуванням часток у спільному майні подружжя право власності на частину спірної квартири в порядку спадкування набуто всіма спадкоємцями за законом в рівних частках, а саме по 1/10.

Враховуючи наведені обставини, позивачі просили суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин.

Вказує, що матеріали справи містять докази того, що перебуваючи у шлюбі, відповідачем і спадкодавцем було придбано спірну квартиру, право власності на яку оформлено на відповідача. Сторони є спадкоємцями померлого ОСОБА_6 , які прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Зважаючи на те, що оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру знаходиться у відповідача, яка відмовляється його надати нотаріусу, тому ця обставина унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтв про право на спадщину, відтак у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Ненадання відповідачем нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спірної квартири, оригіналів правовстановлюючих документів на неї вказує на відсутність умов для одержання позивачами в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (наявність перешкод) та невизнання відповідачем їх прав на спірну квартиру.

Спірне рішення суду першої інстанції позбавляє позивачів можливості у майбутньому отримати свідоцтва про права на спадщину щодо квартири. Вказує, що спір, що виник між сторонами, не вирішено, належним чином не перевірено доводів позивачів, не враховано висновків Верховного Суду, допущено неповноту у з`ясуванні обставин справи, не оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

У матеріалах справи відсутні докази відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії стосовно видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом на частку у праві власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 .

У спірних правовідносинах позивачі не довели наявність перешкод у вирішенні ними питання щодо оформлення права власності на частку у праві власності на спірну квартиру у позасудовому порядку, тобто не довели порушення чи невизнання їх цивільного права.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 14.10.2000 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 12).

У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 14), та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (т. 1 а. с. 108).

12 грудня 2015 року ОСОБА_5 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , у віці 39 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (т. 1 а. с. 11).

04.08.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О.В. завела спадкову справу № 23/2020 щодо майна померлого ОСОБА_6 .

Із заявами про прийняття спадщини за законом та заповітом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвої О. В. звернулись : 04 серпня 2020 року - ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 89 зв.), ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 96), 10 листопада 2020 року - ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 99).

22.03.2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як законний представник малолітнього сина ОСОБА_7 подали приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвій О. В. заяви про видачу свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтв про право на спадщину за законом, у яких зазначали, що після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, яке складається з:

1. Квартири АДРЕСА_3 ;

2. частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_4 ;

3. частки в праві власності на садовий будинок

АДРЕСА_7; 4 . частки в праві власності на земельну ділянку № НОМЕР_5 , кадастровий номер :07:001:0449, площею 0,0450 га, яка знаходиться в СТ «Будівельник Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

5. частки у праві власності на грошові вклади з відповідними відсотками, нарахованою компенсацією та індексаціями, що знаходяться:

5.1. В АТ КБ «ПриватБанк» на рахунках карток: НОМЕР_6 у сумі 181,96 грн та НОМЕР_7 у розмірі, на рахунку приватного підприємця № НОМЕР_8 у розмірі 0,00 грн, на рахунку «Бонус плюс» зі всіма відсотками та компенсаціями;

5.2. В АТ «Державний ощадний банк України» у ТВБВ № 10005/068 на рахунку НОМЕР_9 в сумі 0,00 грн, ТВБВ № 10005/066 на рахунку НОМЕР_10 в сумі 0,00 грн, НОМЕР_11 в сумі 1 894,35 грн (т. 1 а. с. 102-113).

22 березня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. видала ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_6 . Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке указане в частці, що посвідчується цим свідоцтвом, складається з квартири АДРЕСА_4 (т. 1 а. с. 130).

Також приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. видала ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , які зареєстровані в реєстрі за номерами 131, 132, 133, 134 відповідно, а саме на:

1. Земельну ділянку № НОМЕР_5 , кадастровий номер :07:001:0449, загальною площею 0,0450 га, що знаходиться у СТ «Будівельник» Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (т. 1 а. с. 131);

2. Садовий будинок № 351, що знаходиться в СТ «Будівельник» Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (т. 1 а. с. 130 зв.);

3. Грошові вклади з відповідними відсотками, нарахованою компенсацією та індексаціями, що знаходяться:

3.1. В АТ КБ «ПриватБанк» на рахунках карток: НОМЕР_6 у сумі 181,96 грн та НОМЕР_7 у розмірі, на рахунку приватного підприємця № НОМЕР_8 у розмірі 0,00 грн, на рахунку «Бонус плюс» зі всіма відсотками та компенсаціями;

3.2. В АТ «Державний ощадний банк України» у ТВБВ № 10005/068 на рахунку НОМЕР_9 в сумі 0,00 грн, ТВБВ № 10005/066 на рахунку НОМЕР_10 в сумі 0,00 грн, НОМЕР_11 в сумі 1 894,35 грн (т. 1 а. с. 131 зв.).

22 березня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 132).

Аналогічні свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/5 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , видані приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О. В. на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво зареєстроване за номером 136 (т. 1 а. с. 134 зв.), ОСОБА_1 , свідоцтво зареєстроване за номером 137 (т. 1 а. с. 136 зв.), ОСОБА_3 , свідоцтво зареєстроване за номером 138 (т. 1 а. с. 138 зв.), ОСОБА_5 (свідоцтво зареєстроване за номером 139 (т. 1 а. с. 140 зв.).

Також 22 березня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. видала свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з частини квартири АДРЕСА_4 , на ім`я ОСОБА_2 , зареєстроване в реєстрі за номером 140 (т. 1 а. с. 142 зв.), ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за номером 141 (т. 1 а. с. 144 зв.), ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за номером 142 (т. 1 а. с. 146 зв.), ОСОБА_3 , зареєстроване в реєстрі за номером 143 (т. 1 а. с. 146 зв.), ОСОБА_5 , зареєстроване в реєстрі за номером 144 (т. 1 а. с. 150 зв.) по 1/10 частки у праві власності на вказане нерухоме майно кожному.

22 березня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. видала свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на будинок АДРЕСА_6 , на ім`я: ОСОБА_2 , зареєстроване в реєстрі за номерами 145, 150 відповідно (т. 1 а. с. 153 зв., 168), ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за номерами 146, 151 відповідно (т. 1 а. с. 156 зв., 171), ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за номерами 147, 152 відповідно (т. 1 а. с. 159 зв., 174), ОСОБА_3 , зареєстроване в реєстрі за номерами 148, 153 відповідно (т. 1 а. с. 162 зв. 177), ОСОБА_5 , зареєстроване в реєстрі за номерами 149, 154 відповідно (т. 1 а. с. 165 зв., 180) по 1/10 частки у праві власності на зазначене нерухоме майно кожному.

22 березня 2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ширяєва О. В. видала свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку грошових вкладів, що знаходяться на картках в АТ КБ «ПриватБанк» та в АТ «Державний ощадний банк України, на ім`я ОСОБА_2 , зареєстроване в реєстрі за номером 155 (т. 1 а. с. 183), ОСОБА_7 , зареєстроване в реєстрі за номером 156 (т. 1 а. с. 188), ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за номером 157 (т. 1 а. с. 190), ОСОБА_3 , зареєстроване в реєстрі за номером 158 (т. 1 а. с. 192), ОСОБА_5 , зареєстроване в реєстрі за номером 159 (т. 1 а. с. 194) 1/10 частки у праві власності на зазначене майно кожному.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (висновки Верховного Суду у постановах від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 , постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справа № 582/18/21 )

Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Таким чином, відповідно до ст. 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець вправі звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами та являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Згідно з п. 1 Глави 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Із наявних у матеріалах справи копій спадкової справи № 23/2020 вбачається, що позивачі, звертаючись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтв про право на спадщину, не зазначали серед переліку майна, на частку у праві власності на яке бажали отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, спірну квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачі не довели наявності порушених або оспорюваних прав на спадкування, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачі не надали доказів щодо відмови нотаріуса в оформлені позивачам права на спадщину на частку у праві власності на спірну квартиру, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права на спадкування частки у майні, що належить відповідачу на праві спільної сумісної власності зі спадкодавцем.

Доводи апеляційної скарги про те, що ненадання відповідачем нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спірної квартири, оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру вказує на відсутність умов для одержання позивачами в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (наявність перешкод), не спростовують висновків суду, оскільки, якщо набуте подружжям за час шлюбу майно оформлене на другого з подружжя, який ще живий, і спадкоємці не мають змоги довести факт існування спільного майна подружжя в нотаріальному процесі, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, то лише тоді відповідний спадкоємець може звернутися до суду за правилами позовного провадження і захистити свої спадкові права, зокрема шляхом визнання права на спадкування частки спадкодавця (висновок Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 752/9653/20).

Також, як зазначив Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2022 року у справі № 759/7632/20, у справі, яка переглядається, відсутні докази, які підтверджували б відсутність у позивача умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, відсутні докази щодо відмови нотаріуса в оформленні позивачу права на спадщину. Разом з тим, якщо набуте подружжям за час шлюбу майно оформлене на другого з подружжя, який ще живий, і спадкоємці не мають змоги довести факт існування спільного майна подружжя в нотаріальному процесі, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, то лише тоді відповідний спадкоємець може звернутися до суду за правилами позовного провадження і захистити свої спадкові права, зокрема, шляхом визнання права на спадкування частки спадкодавця (на відповідну частку у спільному майні подружжя), а у випадку відчуження майна після смерті спадкодавця другим з подружжя - з позовом про стягнення грошової компенсації за свою частку у спадковому майні.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюване рішення суду першої інстанції позбавляє позивачів можливості у майбутньому отримати свідоцтва про права на спадщину щодо квартири, є необґрунтованими та не свідчать про порушення прав позивачів, які у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину не позбавленні можливості звернутися до суду з новим позовом про визнання права власності в порядку спадкування, змінивши при цьому підстави позову.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги постанови приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. від 02 жовтня 2023 року, додані до апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У пункті 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15 (провадження № 61-4848св19) зазначено, що: «відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. За змістом статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18 зазначено, що: «Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів».

З доданих до апеляційної скарги постанов приватного нотаріуса Ширяєвої О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якими ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом - на 1/10 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , вбачається, що постанови прийняті 02 жовтня 2023 року, дата звернення позивачів до нотаріуса із цими заявами - 02 жовтня 2023 року.

Таким чином, із заявами до нотаріуса про вчинення вказаної нотаріальної дії позивачі звернулись та нотаріусом були прийняті відповідні постанови 02 жовтня 2023 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції від 18 вересня 2023 року.

Тобто це докази, які взагалі не існували на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції, що виключає можливість їх прийняття судом апеляційної інстанції у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачами таких доказів.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.