Справа № 505/3638/24
№ 2-о/505/214/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Ващук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Негрескул Д.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису,

встановив:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису.

Заява обґрунтована тим, що з 09 жовтня 2010 року по 27 липня 2024 року вона та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі у квартирі АДРЕСА_1 . Вказану квартиру вона отримала у спадок після смерті її батьків. У шлюбі із чоловіком мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стосунки між нею та ОСОБА_2 останнім часом погіршилися, внаслідок чого чоловік почав часто вчиняти стосовно неї домашнє насильство. Зокрема, 27 липня 2024 року ОСОБА_2 перебуваючи за адресою їхнього проживання ( АДРЕСА_2 ) вчинив із нею сварку, в ході якої ображав її та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Зазначає, що такі події відбуваються дуже часто, та інколи із застосування грубої фізичної сили стосовно неї та двох дітей. У зв`язку з цим вона неодноразово була змушена звертатися за захистом до Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та в кінцевому результаті звернутися до Котовського міськрайонного суду Одеської області із заявою про видачу обмежувального припису.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року у справі №505/2978/24 заяву ОСОБА_1 задоволено, обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 видано строком на один місяць та встановлено такі заборони: 1) заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ); 2) заборона вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 ; 3) заборонити наближатися на відстань ближчу ніж 50 метрів до місця проживання: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), місця перебування ОСОБА_2 та роботи ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зазначила, що оскільки термін дії вказаного обмежувального припису сплинув, ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство, тому для забезпечення дієвого способу захисту її від повторного вчинення домашнього насильства змушена звернутися до суду з заявою про продовження обмежувального строку на максимальний термін шість місяців.

Крім того, ОСОБА_1 17 вересня 2024 року до суду подала уточнення із зазначенням ще трьох нових заборон, а саме: 4) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися ближче ніж на 50 метрів до дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 5) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести телефонні розмови та листування з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 6) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань ближче ніж на 50 метрів до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні заявниця заяву та подані уточнення підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному ч. 11 ст.128 ЦПК України, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 305-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Суд, заслухавши заявника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та ознайомившись з витребуваною справою, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, в тому числі подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти) (ч.2 ст.3 Закону).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з положень ст. 26 цього Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом поданої заяви заявник посилається на те, що ОСОБА_2 є кривдником та вчиняє психологічне та фізичне насильство над нею. Разом з тим, належних та обґрунтованих доказів таким твердженням ОСОБА_1 не надала.

В судовому засіданні, судом була досліджена цивільна справа № 505/2978/24; 2-о/505/191/2024 за результатами розгляду якої було постановлено рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року, яким було задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Крім того, встановлено, що в заявах про видачу обмежувального припису та про продовження обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявниця зазначила аналогічні обставини на обґрунтування необхідності видачі та відповідно продовження судом обмежувального припису.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 08 серпня 2024 року (у справі №505/2978/24) ОСОБА_1 спростувала застосування чоловіком фізичного насильства до неї та дітей, заявниця це також підтвердила в судовому засіданні 25 вересня 2024 року. Крім того, заявниця в судовому засіданні повідомила, що триває процес розлучення з чоловіком.

Як вбачається зі змісту рішення суду від 08 серпня 2024 року суд надав оцінку зазначеним заявницею обставин та вважав пропорційним застосувати до ОСОБА_1 мінімально можливий одномісячний строк дії обмежувального припису, в той час як заявниця просила шість місяців.

Разом з тим, доданий заявницею до заяви про продовження обмежувального припису талон-повідомлення єдиного обліку № 6455 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 липня 2024 року був оцінений судом під час постановлення рішення від 08 серпня 2024 року (а.с. 7).

Зі змісту інших доданих до заяви талонів-повідомлень єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.6, 8-16) вбачається, що вони стосуються порушення чоловіком, встановлених судом обмежувальних приписів і зі слів заявниці є також предметом розгляду у кримінальному провадженні.

Сам факт звернення заявниці до органів поліції та наявність кримінального провадження стосовно заінтересованої особи не є безумовною підставою для застосування судом до ОСОБА_2 спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (постанова Верховного Суду від 16 листопада 2022 року, справа № 214/4179/21).

Стосовно поданих заявницею 17 вересня 2024 року уточнень слід зазначити наступне.

З урахуванням судової практики Верховного Суду, який неодноразово звертав увагу на те, що суди під час вирішення даної категорії справ мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Схожі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №363/3496/18, провадження №61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20 (постанова від 12 січня 2022, справа № 752/9731/21);

З огляду на викладене, суд вважає, що саме по собі звернення заявника до органів поліції та звернення з дітьми до психолога (висновок за результатами індивідуального психодіагностичного обстеження), наявність кримінального провадження стосовно заінтересованої особи не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. (Постанови ВС від 09 червня 2022 року у справі №216/4309/21, від 16 листопада 2022 року у справі №214/4179/221).

Матеріали справи не містять доказів того, що існують ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків домашнього насильства.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про продовження обмежувального припису не підтверджені належними та допустимими доказами, що узгоджується із правовими позиція викладеними у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа №753/23624/18), від 21 листопада 2018 року у справі №756/2072/18 (провадження №61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18 (провадження №61-49077св18).

Керуючись ст.ст.263-265, 293, 294, 350-4, 350-5 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ващук