Провадження № 4-с/752/128/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Красюк Анастасія Вікторівна, на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Красюк А.В., на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., заінтересована особа: ОСОБА_2 , в якій Красюк А.В. просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. щодо незняття арешту з усього нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 накладеного постановою від 07 вересня 2022, та щодо незняття арешту з часток ОСОБА_1 в статутних капіталах товарист з обмеженою відповідальністю накладеного постановою від 21 вересня 2022 року, в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1;

- визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик М.О. про накладення арешту від 07 вересня 2022 року, та про накладення арешту від 21 вересня 2022 року на частки ОСОБА_1 в статутних капіталах товариств з обмеженою відповідальністю, в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1;

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2024 року справу було автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Слободянюк А.В.

Вивчивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, суд вважає, що скарга підлягає залишенню без розгляду з таких підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачені строки звернення зі скаргою.

Так, частиною першою статті 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина друга статті 449 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) вказується, що «Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 1998 року № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні». З огляду на встановлений статтею 115 ГПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок із застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Частинами першою та третьою стаття 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення . Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Звертаючись до суду з указаною скаргою, представник скаржника адвокат Красюк А.В. зазначає, що 30 серпня 2024 року стороною боржника приватному виконавцю Фесик М.О. було направлено заяву про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного постановами від 09 вересня 2022 року та від 21 вересня 2022 року. Вважає, що строк оскарження дій приватного виконавця розпочався 30 серпня 2024 року, а отже 09 вересня 2024 року був останній день подачі скарги, яку він засобами поштового зв`язку направив до суду.

Разом з тим, сторона скаржника не повідомляє суд коли боржнику стало відомо про існування оскаржуваних постанов та не надано відповідних доказів суду. В даному випадку звернення до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з майна не може вважатися днем, коли особа дізналася про порушення її прав.

Отже, на день звернення заявника до суду із вказаною скаргою - 09 вересня 2024 року, сплинув десятиденний строк, встановлений частиною першою статтею 449 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

За роз`ясненнями, які містяться в пункті 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Разом із тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-152/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" зазначив, що право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Якщо зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права, і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя, має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі.

Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія 97" проти України").

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на викладене, оскільки строк для подання скарги сплинув, а клопотання про поновлення вказаного строку не подано, а тому скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє заявника повторно звернутися до суду з указаною скаргою, одночасно подавши клопотання про поновлення строку для звернення до суду із зазначенням відомостей, підкріплених відповідними доказами, про те, коли боржнику стало відомо про існування оскаржуваних постанов.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 126, 260, 261, 263, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Красюк Анастасія Вікторівна, на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , залишити без розгляду.

Роз`яснити, що ОСОБА_1 , після усунення умов, що стали підставою для залишення скарги без розгляду має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Суддя А.В. Слободянюк