Справа № 585/1849/24
Номер провадження 4-с/585/2/24
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незабезпечення виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2011 року в справі 2-333/11, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Роменського міськрайонного суду Сумської області 22 квітня 2024 року надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_1 .

З огляду на те, що безпосередньо скаржник за змістом скарги не зазначив, у порядку якого процесуального законодавства останній звертається до суду, однак реєстрацію вказаної скарги ОСОБА_1 було здійснено із присвоєнням індексу провадження «4-с», то суд приходить до висновку, що вказана скарга підлягає розгляду у порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» .

У вказаній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на тривале (протягом 13 років) незабезпечення виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2011 року в справі 2-333/11, просить визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

При цьому скаржником у вказаній скарзі не порушується перед судом питання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження бездіяльності.

Більш детального обґрунтування, за яких підстав та коли конкретно скаржнику стало відомо про існування оскаржуваної бездіяльності щодо незабезпечення виконання рішення суду, останнім за змістом скарги не наведено, як і не конкретизується посадова особа органу державної виконавчої служби (чи приватний виконавець), якою допущено таке порушення, а так само реєстраційні дані виконавчого провадження, в межах якого допущено оскаржувану бездіяльність.

При цьому судом наголошується, що згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У той же час, зі змісту скарги вбачається, що скаржнику тривалий час, а саме протягом 13 років, достеменно відомо про те, що рішення суду від 21.03.2011 р у справі 2-333/11 залишається не виконаним внаслідок протиправної бездіяльності органу примусового виконання рішень.

У прохальній частині скарги ОСОБА_1 просить проводити розгляд справи у його відсутність.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Зважаючи на встановлені обставини та те, що скаржником ОСОБА_1 пропущено 10-денний процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність щодо невиконання судового рішення, при цьому останній не порушує перед судом питання про його поновлення, не наводить за змістом скарги будь-яких достатніх обставин, які б свідчили про те, що особа дізналась про існування оскаржуваної бездіяльності не раніше 10 днів від подання скарги до суду, суд, враховуючи правові позиції вищих судів, приходить до висновку про необхідність залишення такої скарги без розгляду, при цьому роз`яснивши скаржнику його право на повторне звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 447, 448, 450 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незабезпечення виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.03.2011 року в справі 2-333/11 залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на повторне звернення до суду з аналогічною скаргою на бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця із дотриманням вимог ст.ст.447-449 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду в порядку та у строки визначені ст. ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя Роменського міськрайонного суду Г. О. Цвєлодуб