Справа № 473/3042/24
РІШЕННЯ

іменем України

"30" вересня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М.

за участю секретаря Ніколаєнко Г.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Г.І., звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «ДЕБТ ФОРС», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме просить визнати виконавчий напис, вчинений 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №3674 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс», який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором № 600251848 від 02 серпня 2013 року, укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 на загальну суму 44220,58 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивний тим, що в січні 2024 року він дізнався, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. перебуває виконавче провадження №62476267 про стягнення з нього на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованості в розмірі 44870,58 грн. Орган, що видав виконавчий документ вказано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович.

Зазначає, що у приватного нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. Позивач не погоджується із законністю вчинення вищевказаного виконавчого напису та відповідно вважає його таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду за захистом порушеного цивільного права.

Ухвалою суду від 06 червня 2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

03 липня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ТОВ «Дебт Форс».

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, на адресу суду надіслали заяву, в якій просили розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки вважали, що виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог діючого законодавства.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 підставою для звернення до суду сталоте, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. перебуває виконавчий напис №3674 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 44870,58 грн., вчинений 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем (постанова про відкриття виконавчого провадження 62476267 від 06.07.2020 року).

Згідно вказаного виконавчого напису, вбачається, що нотаріус видав виконавчий напис №3674 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у безспірному порядку, що виникла за кредитним договором № 600251848 від 02.08.2013 року, укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. від 03.04.2024 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме замінено стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису (16.07.2020 року) передбачалось «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а саме кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. по справі № 826/20084/14 була визнана незаконною та нечинною в частині пункт 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01.11.2017 року касаційні скарги Кабінету Міністрів України та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у даній справі - без змін.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у постанові від 15.01.2020 року у справі N305/2082/14-ц вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Отже, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

При цьому, судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка, відповідно до ст.360-7ЦПК України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений саме підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

В ході розгляду справи знайшло своє підтвердження той факт, що ТОВ «Вердикт Капітал» не було надано приватному нотаріусу Горай О.С. необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та ТОВ «Вердикт Капітал» щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позивач належними доказами довів заявлені вимоги, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В даному спорі суд не мав право збирати докази, а позивач та його представник надали достатньо доказів на обґрунтування своїх вимог.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога ОСОБА_1 є законною, а тому позов слід задовольнити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» підлягають стягненню судові витрати в користь позивача, а саме 1211,20 грн. судового збору за подання позову, та 605,60 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, тобто на загальну суму 1816,80 грн..

Згідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, захід забезпечення позову, згідно ухвали суду про забезпечення позову від 06.06.2024 року продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 139, 141, 158, 263, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.46,87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами,

ухвалив

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №3674 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 600251848 від 02 серпня 2013 року, укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 на загальну суму 44220,58 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (ЕДРПОУ 43577608, юридична адреса 02121 м. Київ Харківське шосе буд. 201/203 літера 2А офіс 602) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Захід забезпечення позову, визначений ухвалою Берегівського районного суду від 06 червня 2024 року продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ротар