Справа № 212/8176/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Крутиголови В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Толстих Олександр Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свою заяву тим, що позивач працював безперервно в шкідливих умовах на підприємстві відповідача АТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на різних посадах заступника начальника дільниці № 17, шахти «Октябрська» (07.09.2012 - 01.10.2012р.);- начальника дільниці №17, шахти «Октябрська» (01.10.2012 - 02.04.2015р.);- заступника головного інженера з виробництва, шахти «Октябрська» (02.04.2015р.- 29.09.2015р.);- начальника дільниці №5, шахти «Октябрська» (29.09.2015 - 07.06.2017р.) - заступника головного інженера шахти «Гвардійська» (07.06.2017р. по 22.05.2019р.)- начальника дільниці №1, шахти «Гвардійська» (24.07.2019 - 02.01.2020р.);- майстра гірничого, шахти «Гвардійська» (01.02.2020 - 17.07.2020р.);- заступника начальника дільниці №8, шахти «Родіна» (17.07.2020 - 15.09.2020р.);- заступника головного інженера з виробництва, шахти «Родіна» (15.09.2020 - 02.03.2021р.);- заступника головного інженера з виробництва, шахти «Октябрська» (02.03.2021 - 13.07.2021р.), внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 20.08.2024 року ОСОБА_1 первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням,та третю групу інвалідності, з 22.07.2024 року - безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. внаслідок отримання професійного захворювання Позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач скаржиться на наявність постійної залишки при незначному фізичному навантаженні, сухого кашлю, іноді з виділенням харкотиння слизового характеру, яке відходить переважно вранці. Факт зазначених фізичних страждань документально підтверджується висновками спеціалістів. Настання негативних змін у житті Позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя Позивача. Через хворобу Позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, це доводиться робити його близьким, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. Внаслідок набутого професійного захворювання, систематично виникає необхідність отримання медичної допомоги. Позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Життя Позивача змінилося назавжди, відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 672 від 20.08.2024р. (п.16) відновлення обмеження життєдіяльності часткове. Перспектива в майбутньому переносити ще сильніший біль, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 355 000 гривень 00 копійок, яку просив стягнути з відповідача.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2024 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

Представниця відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» Некрасова Катерина Олександрівна скористалася правом надання відзиву, у якому зазначила, що у ОСОБА_1 , враховуючи ступінь вини Позивача у настанні професійного захворювання, загального стажу роботи працівника на підприємстві, в умовах впливу шкідливих факторів (на момент виникнення хронічного професійного захворювання 6 років), розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється компенсаційна виплата (станом на 01.01.2024 7100,00 грн.), а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що підтверджується відповідними висновками медикосоціальної експертної комісії (МСЕК) 50%, керуючись п. 9.3.5 Статуту АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ», п.25.19 Колективного договору АТ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ на 2020-2022 роки, АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» частково погоджується на компенсацію виплати моральної шкоди ОСОБА_1 , яка дорівнює 21 300.00 грн. Дана сума визнана уповноваженими особами Товариства (заява додається). Отже на підприємстві існує можливість врегулювання спору в позасудовому порядку. Звертаємо увагу суду на те, що у пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.05.2024 року (далі по тексту Акт) особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, зазначено, що особисто ОСОБА_1 (Позивач), на посаді начальника дільниці №1 шахти Козацька АТ Кривбасзалізрудком, порушив пункти 1.3, 2.31 Посадової інструкції начальника дільниці гірничопідготовчих та нарізних робіт, затвердженої наказом ПАТ Кривбасзалізрудком №4747 від 05.10.2018 року та стаття 14 Закону України Про охорону праці. Обставини виникнення хронічних професійних захворювань позивача були предметом розслідування комісією та відображені в Акті (форма П-4) від 10.05.2024 року. Слід зазначити, що даний Акт з боку представників відповідача підписано з окремою думкою, яка не додана позивачем до матеріалів позову, хоча є невід`ємною частиною Акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання (отруєння). В окремій думці відповідач виклав свої зауваження до Акту розслідування, де, в тому числі зазначив, що законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. ОСОБА_1 своєчасно забезпечувався протипиловими респіраторами, ефективність очищення повітря від пилу яких 99,9%. Все гірниче обладнання забезпечено пиловловлювачими пристроями. Позивач протягом всього часу роботи забезпечувався протишумними вкладишами, які знижують відчутні рівні шуму. З їх використанням рівень шуму не перевищував допустимий рівень. З метою профілактики хронічного обструктивного захворювання легень ОСОБА_1 користувався спеціальним режимом праці та відпочинку. З урахуванням викладеного, підприємство вжило всі передбачені законодавством заходи, спрямовані на максимальне зменшення негативного впливу шкідливих факторів на організм позивача. З копії трудової книжки Позивача вбачається, що він протягом 6 років працював виключно на керівних посадах з неповним робочим днем в підземних умовах (50% відсотків на рік в обліковому періоді ). У свою чергу, акцентуємо увагу суду на те, що жодних заяв про відмову від дорученої роботи у зв`язку з небезпекою для здоров`я або розірвання трудового договору за власним бажанням у зв`язку з невиконанням підприємством законодавства про охорону праці від ОСОБА_1 не надходило. Тому відповідальність за виникнення професійних захворювань у Позивача лежить безпосередньо на ньому самом. На підставі викладеного позов визнали частково у сумі 21 300 гривень та судовій збір відшкодувати в відсотковому співвідношенні до позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.09.2024 року відмовлено представниці відповідача в клопотанні про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на день розгляду справи 24.09.2024 року відповіді на відзив позивачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та не заперечувалося стороною відповідача, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Кривбасзалізрудком», що підтверджено трудовою книгою позивача (а.с. 20-21).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.05.2024 року умови праці начальника дільниці №1 шахти «Козацька», ОСОБА_1 відносяться: за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Виходячи з п.17 Акту від 10.05.2024, працюючи підземним начальником дільниці №1 шахти «Козацька» («Гвардійська») АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ» у період з 24.07.2019 по 02.01.2020, ОСОБА_1 в підземних умовах шахти виконував в підземних умовах комплекс робіт з оперативного правління усіма видами робіт на дільниці у відповідності з затвердженими технічними проектами та планом, забезпечував виконання планових виробничих завдань. Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: особисто ОСОБА_1 на посаді начальника дільниці номер 1 шахти «Козацька» АТ «КРИВБАСЗАЛІЗРУДКЛОМ» порушив пункти 1.3, 2.31 «Посадової інструкції начальника дільниці гірничопідготодготовчих та нарізних робіт» та ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 8-9).

Відповідно до висновку МСЕК від 20.08.2024 року ОСОБА_1 первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності з яких: 50 ХОЗЛ з 22.07.2024 року - безстроково, третя група інвалідності, з 22.07.2024 року у зв`язку з професійним захворюванням, інвалідність встановлена безстроково. ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, в умовах виробничого пилу ( а.с. 11-12).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача , а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст. ст. 153, 2371 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Суд зауважує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 50 % встановлення третьої групи інвалідності безстроково, період роботи у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів та роботу на іншому підприємстві, безперервну роботу на підприємстві відповідача, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 120000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Позивача згідно п.2 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1211 гривень 20 коп.

Керуючись ст. ст. 153, 2371 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги адвоката Толстих Олександра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» місцезнаходження: 50029, м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, 1а, код ЄРДПОУ 00191307.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2024 року.

Суддя: І. Б. Чайкін