Справа № 293/1402/24
Провадження № 2-о/293/72/2024
УХВАЛА

30 вересня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

розглядаючи заяву ОСОБА_1

заінтересована особа:

1. Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області;

2. Міністерство оборони України

про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні у загиблого військовослужбовця

ВСТАНОВИВ:

26.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні у загиблого військовослужбовця, за змістом якої просить: встановити факт проживання однією сім`єю і перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні у онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 13.10.2016 по 15.05.2023 року включно, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Червонопопівка Кремінського району Луганської області.

Встановлення таких фактів потрібно заявнику для реалізації свого права на соціальний захист з боку держави як члена сім`ї загиблого захисника Батьківщини, гарантованого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та призначенні пенсії по втраті годувальника.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху за таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

За приписами п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, зокрема, має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю та факту перебування на утриманні, з метою мати право звертатись за отриманням одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого захисника Батьківщини, гарантованого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пенсії по втраті годувальника.

Однак, заявник не зазначає та не додає доказів, які вказували б на відсутність інших осіб (близьких родичів, дружини, дітей) загиблого військовослужбовця, доказів зареєстрованого його місця проживання та інших осіб за місцем його реєстрації, що є істотним при визначенні кола заінтересованих осіб.

Суд вказує, що у разі смерті особи, породжуються певні правові наслідки як щодо майна такої особи, його утриманців, зокрема, враховуючи зазначені у заяві обставини, призначення та виплата одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, яка відповідно розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів такої допомоги.

Суд також звертає увагу на те, що заявник вказує лише про те, що батьки ОСОБА_2 померли, про те не зазначає про те, чи був ОСОБА_2 одружений та чи мав власних дітей, дружину тощо.

Отже, заявником у порушення вимог ст. 318, ч.5 ст. 177 ЦПК України не додано доказів, які у своїй сукупності у разі встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування фізичної особи на утриманні, вказували б на відсутність спору про право в частині призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця.

Разом з тим , в порушення норм п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України заява не містить зазначення про докази, що підтверджують ведення заявником та загиблим онуком спільного господарства, наявності між ними спільних прав та обов`язків.

Відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного Суду у справі № 554/1251/20 від 22.06.2021 належними та допустимими доказами проживання однією сім"єю, зокрема, можуть бути: виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства, докази оплати спільно комунальних послуг, тощо.

У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Окремо щодо вимог встановлення факту перебування заявника на утриманні загиблого військовослужбовця слід зауважити, що у справі щодо встановлення фактів перебування на утриманні додатково необхідно надати докази того, що дохід померлого утримувача був вищим, ніж дохід особи яка перебувала на утриманні. Однак таких доказів суду не надано.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п.4 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви фізичною особою у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605, 60 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, зважаючи на заявлені вимоги заявника, заява має бути оплачена судовим збором за дві вимоги у порядку окремого провадження, що у загальному розмірі становить 1211, 20 грн.

Однак, при звернені до суду заявник не надає доказів сплати судового збору.

Натомість заявник подала клопотання, згідно якого просить звільнити її від сплати судового збору в сумі 605,60 грн, оскільки її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збіо, навіть частково.

На підтвердження вказаного до клопотання додає копію відомостей з ДРФО ПП від 08.08.2023, копію форми ОК-05 за датою формування 09.08.2023, копію пенсійного посвідчення.

Надаючи оцінку клопотанню позивача про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такого клопотання за таких підстав.

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначені умови щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так ч. 1. ст. 8 Закону України "Про судовий збір", встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір").

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, звільнити від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Належних та допустимих доказів наявності підстав, визначених у ч.1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" для звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору позивач при звернені до суду не подала.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст.129 Конституції України, а також положення Закону України "Про судовий збір", суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Той факт, що заявник є пенсіронером не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору.

Зокрема, докази, що надані заявником на підтвердження майнового стану датовані від серпня 2023, суд не може розцінювати як належні та достатні докази, що підтверджують такий майновий стан заявника на час звернення до суду .

За відсутності визначених законом умов для звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд дійшов висновку про відмову у задоволені поданого заявником клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням наведеного, заявнику необхідно привести у відповідність подану нею заяву як до загальних вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України так і до вимог ст. 318 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261,293,294, 318, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У клопотанні про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні у загиблого військовослужбовця - залишити без руху.

2. Надати заявнику строк в 7 (сім) днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

3. Роз`яснити зявнику, що у випадку не усунення недоліків заяви, заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 30.09.2024

Суддя Людмила ЛОСЬ