Справа № 214/978/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27 вересня 2024 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденко С.І.

при секретарі Чаплиги О.О.

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 , 03.08.2021 року о 09-10 годин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вул. Світлогірська, біля е/о 178, керуючи транспортним засобом Lexus ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому був недостатньо уважним та не обравши безпечної дистанції та швидкості, при виявленні перешкоди для руху, у вигляді автомобіля своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, а здійснив відворіт керма ліворуч та виїхавши на зустрічну смугу для руху, скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ ТF 698 К д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду у попутному напрямку та здійснював маневр лівого повороту, після чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано було матеріальні збитки. Позивач ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень згідно медичної довідки. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1, 13.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована власником транспортного засобу в страховій компанії ПрАТ «ХМСК», страховий поліс № 202295798, діючий на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір франшизи за страховим полісом № 202295798 складав 2 600 грн.

Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивачем було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «ХМСК», однак матеріальний збиток позивачу відшкодовано не було.

З метою встановлення суми завданого збитку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач ОСОБА_1 звернувся до судового експерта ОСОБА_3 , який провів огляд пошкодженого автомобіля «ЗАЗ TF698К» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № Д8/12/21 від 02 грудня 2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «ЗАЗ TF698К» реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 60 286,74 грн., з огляду на що позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» вказану суму.

Окрім того, позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., відшкодування послуг транспортно-товарознавчого дослідження 5 500,00 грн., відшкодування послуг евакуатора 1 500,00 грн., невиплачену суму франшизи 2 600,00 грн., відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 11 000,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою від 05.05.2023 (суддя Правосов В. М.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденку С. І., який ухвалою від 29.05.24 прийняв до розгляду цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 27.09.2024 провадження по справі закрито в частині позовних вимог, заявлених позивачем до ОСОБА_2 .

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.

Представник позивача у поданій до суду заяві просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідач ПрАТ «ХМСК» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило, відзив не подано.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2024 року по справі № 214/7385/21 встановлено, що 03.08.2021 року о 09-10 годин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вул. Світлогірська, біля е/о 178, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Lexus ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , був недостатньо уважним та не обравши безпечної дистанції та швидкості, при виявленні перешкоди для руху, у вигляді автомобіля своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, а здійснив відворіт керма ліворуч та виїхавши на зустрічну смугу для руху, скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ ТF 698 К д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду у попутному напрямку та здійснював маневр лівого повороту, після чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано було матеріальні збитки.

Цією ж постановою від ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

За даними ЄДРСР вказана постанова набрала законної сили 18.11.2021.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди забезпеченим транспортним засобом за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 202295798 у ПрАТ «ХМСК» був автомобіль Lexus ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 .

Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач направив повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «ХМСК», однак матеріальний збиток позивачу відшкодовано не було.

З метою встановлення суми завданого збитку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач ОСОБА_1 звернувся до судового експерта ОСОБА_3 , який провів огляд пошкодженого автомобіля ««ЗАЗ TF698К» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до висновку експерта № Д8/12/21 від 02 грудня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля ЗАЗ ТF 698 К д.н.з. НОМЕР_2 складає: 60286,74 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України: «Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого».

Обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача, покладається на відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки».

Страховик за полісом обов`язкового страхування відповідає за шкоду завдану його страхувальником з урахування коефіцієнту фізичного зносу, який повинен відшкодовувати винуватець.

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Зокрема, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону- МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З урахуванням того, що розмір франшизи, визначений страховим полісом становить 2600,00 грн. сума страхового відшкодування 60286,74 грн. підлягає зменшенню на суму франшизи та повинна становити суму 57686,74 грн.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ПрАТ «ХМСК» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 57686,74 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду за розмір позовних вимог, заявлених до відповідно до ПрАТ «ХМСК», відповідно до положень ст. 4 Закону України, ставка судового збору станом на час подання позовної заяви до суду становить 1073,60 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь відповідача з позивача підлягає до стягнення 1027,33 грн. документально підтверджених судових витрат, що є пропорційною сумою задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 268, 280 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська Муніципальна страхова компанія» (, юридична адреса: Харківська область, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 63) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) суму страхового відшкодування у розмірі 57686,74 грн. (п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят шість грн. 74 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1027,33 грн. (одна тисяча двадцять сім грн. 33 коп.).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко