ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18046/24

Провадження № 22-ц/4820/1869/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюк О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Соловйова А.В. від 21 серпня 2024 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Держава Україна в особі Міністерства юстиції, Вищої ради правосуддя, про встановлення факту вчинення терористичного акту посадовою особою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області суддею Мазурок Оксаною Володимирівною.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту вчинення терористичного акту посадовою особою Хмельницького міськрайонного суду суддею Мазурок О.В. В обгрунтування своїх вимог зазначав, що винесення очевидно незаконної ухвали Хмельницького міськрайонного суду суддею Мазурок О.В. у справі №686/13080/20 від 10.05.2024 року не є здійсненням правосуддя, а свідчить про руйнування або порушення в результаті злочинної діяльності або зловмисної поведінки, яка істотно негативно впливає на безпеку України і добробут громадян, унеможливлює виконання Державою своєї базової функції - здійснення правосуддя. Суддя Мазурок О.В. безпідставно відмовила в розгляді заяви, усвідомлюючи, що суддя Салоїд Н.М. перебуває у відпустці та не має можливості розглянути справу у встановлений законом строк. У разі встановлення факту терористичного акту суддею відшкодовувати його наслідки буде держава, вимога про відшкодування шкоди має бути заявлена до держави Україна.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Держава Україна, Представництво інтересів держави в судах України Міністерство юстиції, Вища рада правосуддя, про встановлення факту вчинення терористичного акту посадового особою Хмельницького міськрайонного суду суддею Мазурок Оксаною Володимирівною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявника. Вважає, що повноважним судом у справі за його заявою є Хмельницький міськрайонний суд. На думку апелянта, помилковим є висновок суду про наявність спору про право. Суд не врахував, що суддя Мазурок О.В. замість того, щоб розглянути заяву по суті та винести законне та обґрунтоване рішення в 10- денний строк, встановлений законом, безпідставно відмовляється розглядати заяву та бере на себе повноваження щодо визначення судді, який буде розглядати заяву по суті, що свідчить про упереджене ставлення суду до вирішення справи.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

ОСОБА_1 24.09.2024 року в системі «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням реабілітації в шпиталі.

Керуючись ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд відхилив клопотання заявника про відкладення розгляду справи за відсутності доказів його перебування в шпиталі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, у зв`язку з чим мотивувальну частину оскаржуваної ухвали слід змінити.

Відмовляючи у відкритті провадження за поданою заявою на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просить встановити факт вчинення терористичного акту посадовою особою Хмельницького міськрайонного суду суддею Мазурок О.В. в порядку окремого провадження з метою подачі позову про стягнення моральної шкоди з держави за допущене суддею порушення строків розгляду справи, з чого вбачається існування спору про право.

Проте з такими мотивами відмови у відкритті провадження за поданою заявою не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншим органам чи посадовим особам не допускається.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Заявник посилався на те, що суддя Мазурок О.В. винесла незаконну ухвалу Хмельницького міськрайонного суду у справі 686/13080/20 від 10.05.2024 року, відмовила у розгляді заяви, усвідомлюючи, що суддя Салоїд Н.М. перебуває у відпустці та не має можливості розглянути заяву у встановлений законом строк. Також суддя Мазурок О.В. не маючи повноважень на призначення судді для розгляду заяв, своєю ухвалою визначила суддю, який має розглядати заяву. Вказані дії судді заявник розцінює як вчинення терористичного акту.

Проте закони України не передбачають можливість розгляду у суді заяв про визнання чи встановлення фактів незаконності дій/бездіяльності іншого судді під час вирішення та розгляду справ, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення.

Апеляційний суд констатує, що встановлення судом вказаного факту за такою вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону № 1402-VIII).

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду та вирішення справи, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу із встановленням за судовим рішенням юридичних фактів щодо суду (судді).

За змістом пункту 19 Великої хартії суддів (Основоположних принципів) у кожній державі закон чи фундаментальна хартія суддів повинні визначати неналежну поведінку, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність та відкриття дисциплінарного провадження щодо судді.

Тобто, за наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відповідну неналежну поведінку.

Такі висновки цілком узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 21 листопада 2018 року (провадження № 14-399цс18), а також від 20 березня 2019 року (провадження № 14-655цс18).

Отже, встановлення факту терористичного акту посадовою особою Хмельницького міськрайонного суду суддею Мазурок О.М. з підстав непогодження прийнятого нею процесуального рішення не може розглядатися шляхом встановлення такого факту в іншій справі за правилами будь-якого судочинства, а не лише цивільного.

Відтак наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі саме з цих мотивів, тому ухвалу суду слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк