Провадження № 2-зз/947/117/24
УХВАЛА

09.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Луняченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя у справі №2-2949/09 від 11.11.2009 р.,

В С Т А Н О В И В:

02.07.24 з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя №2-2949/09 від 11.11.2009 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,звернувся адвокат Пітух Василь Іванович.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, відомості про що містяться в матеріалах справи.

З боку представника заявника- адвоката Пітух В.І. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він вимоги щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 підтримав та просить заяву задовольнити.

Судом встановлено наступні обставини у справі.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 05.07.2022 за № 36/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ (окрім кримінальних проваджень), а саме: територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м. Севастополя змінено, та визначено територіальну підсудність справ Київському районному суду м. Одеси. А територіальну підсудність справ Апеляційного суду м. Севастополя змінено, та визначено територіальну підсудність справ Одеському апеляційному суду.

16.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Адміністрації Державної прикордонної служби із заявою про надання інформації щодо обмеження у праві виїзду закордон.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 184/А-626 від 20.01.2018 р. вбачається, що з 27.01.2010 року стосовно ОСОБА_1 перебувають на виконанні судові рішення про тимчасове обмеження виїзду за межі України, а саме:ухвала Ленінського районного суду м. Севастополя №2-2949/09 від 11.11.2009 року, про забезпечення позову - шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України громадянці України - ОСОБА_1 до розгляду справи про стягнення заборгованості по кредитному договору № 915/06-Ивід 27.11.2006 року на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Вказаний засіб забезпеченню позову накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Севастополя №2-2949/09 від 11.11.2009 року в межах розгляду цивільної справи № 764/2670/13-ц за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись положенням ст. 441 ЦПК України, ОСОБА_1 з приводу зазначених обставин звернулась із заявою до Мукачівського міськрайонного суду із заявою до Державної прикордонної служби України, Мукачівського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за кордон.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасовоокупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Отже, Ленінський районний суд м. Севастополя, в провадженні якого перебувала на розгляді цивільна справа №2-2949/09 (перенесений номер №2-412/10), знаходиться на тимчасовоокупованій території України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Севастополя від 11 листопада 2009 року №2-2949/09, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України та заборонено виїзд за межі України громадян України, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до розгляду справи. Виконання цієї ухвали доручено Державній Прикордонній Службі України. Правовими підставами забезпечення позову судом зазначено норми ст. 151-153 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Українугромадян України», ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 21.12.2010 року по справі №2-412/10 зустрічний позов ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Севастопольської філії задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 915/06-И від 27.11.2006 року в сумі 2137367,28 грн. та судові витрати.

Судом враховується, що Ленінський районний суд м. Севастополя, в провадження якого перебувала цивільна справа № 2-2949/09 (перенесений номер 2-412/10), розташований на території Автономної Республіки Крим України.

У відповідності до ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовоокупованій території України», Автономна РеспублікаКрим та місто Севастополь є тимчасовоокупованими РосійськоюФедерацією з 20 лютого 2014 року.

Отже, суд позбавлений можливості витребувати відповідні матеріали цивільної справи з Ленінського районного суду м. Севастополя

Так Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.05.24 №947/8279/24 відновилено частково втрачене удове провадження по цивільній справі № 2-2949/09 (перенесений номер 2-412/10) за позовною ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особіСевастопольської філії про зміну умов кредитного договору, та за зустрічни мпозовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Севастопольської філії до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення за боргованості за кредитним договором № 915/06-И від 27.11.2006 року, укладеним з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», в частині:

- Кредитного договору № 915/06-И від 27 листопада 2006 року (нотаріально завірена копія);

- Додатку №1 до Кредитного договору № 915/06-И від 27 листопада 2006 року (нотаріально завірена копія);

- Договору від 25 вересня 2008р. про внесеннязмін в Кредитнийдоговір № 915/06-И від 27 листопада 2006 року (нотаріально завірена копія);

- Додатку №1 до Кредитного договору № 915/06-И від 27 листопада 2006 року (нотаріально завірена копія);

- позовної заяви про зміну умов договору від 24 березня 2009 року (копія);

- вимоги Банку від 24.04.2009 №2787 (нотаріально завірена копія);

- зустрічного позову від 26.05.2009 №3222 (нотаріально завірена копія);

- ухвали Ленінського районного суду м. Севастополя №2-2949/09 від 11 листопада 2009 р. якою тимчасовообмежено у праві виїзду за межі України та заборонено виїзд за межі України громадян України, а сааме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до розгляду справи (копія);

- рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 21 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-412/10 за яким суд вирішив: зустрічний позов AT «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Севастопольської філії задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в СФ AT «Банк «Фінанси та Кредит», заборгованість за Кредитним договором № 915/06-И від 27.11.2006 р. в сумі 2 137 367 грн. 28 коп. у тому числі: сплачена сума кредиту у розмірі 1 450 123 грн. 88 коп., заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 206 747 грн. 70 коп., заборгованість по сплаті щомісячної комісії у розмірі 36 059 грн. 97 коп., пеня по всієї заборгованості у розмірі 444 435 грн. 73 коп., судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 250 грн. 00 коп., а разом 2 139 317 грн. 23 коп. (нотаріально завірена копія);

- Інформаційної довідки № 57273019 від 13.04.2016 року (нотаріально завірена копія).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.08.23 №947/21266/23 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя №2-2950/09 від 11.11.2009 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Також ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.11.2023 року №947/21409/23 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя 32-2966/09 від 11.11.2009 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_1 .

Дані ухвали звернуто до виконання, однак відповідно до листа Державної прикордонної служби б/н повідомлено, що станом на 25.12.2023 у Державній прикордонній службі України продовжує виконуватись ухвала ленінського районного суду м.Севастополя від 11.11.2009 у цивільній справі №2-2949/09 про стягнення заборгованості по кредитному договору №915/06-И від 27.11.2006 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Згідно заяви АТ «Банк «Фінанси та кредит» від 08.10.2015 року № 3489/10/67-3, Банк повідомив що у зв`язку із частковим виконанням зобов`язань позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 915-06-И від 27.11.2006 року та припиненням договору іпотеки - виключено іпотеку та заборону відносно предмету іпотеки.

Таким чином, належними доказами встановлено виконання зобов`язання за кредитними угодами, а матеріали свідчать, що спірні правовідносини виникли із кредитних договорів забезпечених іпотекою.

Таким чином, на сьогоднішній день підстава для чинності заходів забезпечення позову - відпала.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені законом «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, враховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому стст. 151 153 ЦПК, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв`язку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суди застосували зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу, виходячи за межі своїх процесуальних повноважень.

До такого висновку прийшов Верховний суд в Постанові від 27 грудня 2019 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 368/519/18, провадження № 61-48036св18 (ЄДРСРУ № 86718072) де такий вид заходу забезпечення позову було скасовано.

Згідно інформації згідно АСВП по заявнику - ОСОБА_1 наразі відсутні будь-які активні виконавчі провадження.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У постанові від 29.05.2019 р. по справі № 2- 173/2011 (провадження №61-25403св18) Верховний суд зробив висновок про відсутність у випадку забезпечення кредитних зобов`язань іпотекою підстав для тимчасового обмеження права позичальника у виїзді за кордон.

Таким чином, зважаючи на застосування судом заходу забезпечення позову у спосіб що суперечить ЦПК України, правовідносин які виникли по іпотечним кредитам, відсутності активного виконавчого провадження відносно заявника - подана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволенню.

Також слід зазначити, що згідно відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 7, 9, 10 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, поставляється ухвала.

Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Заходи забезпечення позову скасовуються судом, якийїхзастосував, якщовідпалипідстави, з якими закон пов`язуєможливістьзастосування таких заходів.

Згіднозі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першомупротоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи мораліабо з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, щокожналюдинамає право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктомні яких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за їїмежі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначи ти місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Тимчасовео бмеження у праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати таким критеріям: ґрунтуватися на національному законі; переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У цій справі ЄСПЛ підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, ЄСПЛ у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише у тому випадку, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. Рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло протии Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, щообмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення ЄСПЛ за справою "ЛуордопротиІталії" (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення ЄСПЛ за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлікпроти Угорщини" (FoldesandFoldesneHajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення ЄСПЛ за справою "РінерпротиБолгарії", § 121).

У пункті 50 вказаного рішення ЄСПЛ підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. Згадуване вище рішення ЄСПЛ за справою "Рінерпроти Болгарії" , § 124 і згадуване вище рішення ЄСПЛ "Фельдеш и ФельдешнеХайлик против Венгрии", § 35). Такаперевіркамає, як правило, проводитися судами, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення ЄСПЛ від 25 січня 2007 г. за справою "Сіссаніспроти Румунії"), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 р. за справою "ЛеКонт, ВанЛейвеніДеМейерепротиБельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...».

Враховуючи, що боргові зобов`язання за кредитним договром №915/06-И від 27.11.2006 частково виконані та припинено дію договору іпотеки від 27.11.2006 підстави для забезпечення позову в даний час відпали, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування забезпечення позову у справі 2-2949/09 вжиті ухвалою від 11.11.2009 слід задовольнити.

На підставівикладеного, керуючисьст. 158 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя у справі №2-2949/09 від 11.11.2009 р задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України громадянці України- ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Кривий Ріг, РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовані ухвалою Ленінського районного суду м.Севастополя від 11.11.2009 у справі №2-2949/09 за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Повна ухвала суду буде складена протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної її частини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повна ухвала складена 16.09.24.

Суддя Луняченко В. О.