ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року та на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року в цивільній справі номер 201/12902/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивач є балансоутримувачем майна будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Акту приймання-передачі від 27.02.2007 року.

Для обслуговування мереж водо-, тепло-, холодопостачання, а також пожежного трубопроводу і каналізації та проходу до технічних приміщень з метою проведення ремонту устаткування, догляду за роботою приладів та лічильників, проведення профілактичних дій, пов`язаних із запобіганням аварійних ситуацій, постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна будинку та обслуговування електромережі будинку та прибудинкової території, позивачу необхідний доступ до приміщень співвласників будинку, в тому числі і до приміщень, що належать відповідачці.

Відповідачка постійно чинить перешкоди в доступі як до комунікацій так і до вузлів обліку, чим ускладнює позивачу, як балансоутримувачу, здійснення експлуатації та належного функціонування інженерних мереж.

Відповідачка не надає позивачу доступ до автопаркінгу літ. А-7, чим чинить йому перешкоди у володінні та користуванні цим майном та спільним майном будинку, порушуючи права позивача щодо володіння та користування майном.

Позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні місцями загального користування шляхом надання доступу ТОВ «Новобуд Сервіс» до зон в`їзду-виїзду, проїзної зони паркування, входу та ліфтового блоку, до технічної частини стелі, розташованих в автопаркінгу літ. А-7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 24000,00 грн.

Із вказаним рішенням та додатковим рішенням не погодився позивач ТОВ «Новобуд Сервіс», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року у справі №201/12902/23 та задовольнити позовні вимоги, скасувати додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким у стягненні з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 24000,00 грн відмовити.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувані судові рішення суду першої інстанції є незаконними, необґрунтованими та таким, що підлягають скасуванню внаслідок неповноти встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин між сторонами спору.

Позивачем було надано витяг з технічного паспорта з зазначенням саме місць загального користування, що мало значення для розгляду справи. Будівля комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на балансі ТОВ «Новобуд Сервіс», і заперечень з цього приводу не було і, як наслідок, для нормальної експлуатації будівлі необхідний доступ до місць загального користування. Враховуючи, що позивач є балансоутримувачем приміщень загального користування, в автопаркінгу літ. А-7, загальною площею 613,68 кв.м, розташованих на першому поверсі багатоповерхової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , він наділений речовими правами на таке майно - правом володіння та користування, та, відповідно, наділений правами щодо вільного користування спільним майном будинку адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі проїздом в автопаркінгу літ. А-7.

Щодо додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Лисенко С.Ю. не подав попереднього розрахунку суми судових витрат, тому у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу разом з копіями договору про надання правової (правничої) допомоги та розрахунку від 01.03.2024 року №4 подано адвокатом Федорчуком К.Ю. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з пропуском встановленого п. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку без клопотання про поновлення пропущеного строку. Тому суд першої інстанції протиправно прийняв до розгляду згадане клопотання про стягнення судових витрат, в той час як мав залишити його без розгляду.

Суд першої інстанції протиправно визнав обґрунтованими та доведеними витрати на правничу допомогу надану відповідачці адвокатом Лисенком С.Ю. на загальну суму 18000,00 грн на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 08 квітня 2024 року, де зазначено про п`ять судових засідань, замість трьох, за участь в яких адвокат нарахував 10000,00 грн, послуги на суму 4000,00 грн взагалі не відносяться до справи №201/12902/23, а саме, попередня усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи та їх аналіз.

Судове засідання з ухвалення додаткового судового рішення 24.04.2024 року було призначене та проведене без виклику та повідомлення ТОВ «Новобуд Сервіс», що є обов`язковою підставою для його скасування

Від відповідачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лисенко С.Ю., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачка просила апеляційну скаргу ТОВ «Новобуд Сервіс» залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У позовній заяві позивач лише зазначає про те, що відповідно до проектної документації автопаркінг розрахований на 16 паркувальних місць та з обладнанням системи в`їзду, виїзду, проїзною зоною паркування, входу та ліфтового блоку. При цьому, над зонами загального користування відповідно до проектної документації проходять мережі водо-, тепло-, холодо- постачання, а також пожежного трубопроводу і каналізації.

Позивачем не надано доказу в обґрунтування своїх позовних вимог відповідно до положень ЦПК України. Позивач мав достатньо часу у суді першої інстанції подати відповідь на відзив (однак, використовував подання відповіді на відзив лише з метою відкладення розгляду справу так і не подавши його), подати докази або зазначити про неможливість їх подання та витребувати такі докази у належних суб`єктів. Однак поведінка позивача, на думку відповідачки, є недобросовісною, а позовна заява не направлена на захист порушеного права (яке не доведено).

Позивач у своїй позовній заяві зазначає про те, що долучає до матеріалів справи копію технічного паспорта на громадський будинок. Матеріали справи не містять згадуваний технічний паспорт, а лише наявний схематичний малюнок без жодних реквізитів (а.с. 24), що не дає змоги стверджувати, що доданий аркуш справи може найменуватися технічним паспортом на громадський будинок. Під час судового засідання було зроблено акцент на цьому, оскільки, навіть якщо припустити задоволення позовних вимог позивача, то їх зміст неможливо співставити з технічною документацією, а саме: технічним паспортом, який позивач не надав з невідомих причин.

ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлового приміщення загальною площею 886,9 кв.м на підставі договору дарування від 07.06.2013 року №274, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є. Зазначений правовстановлюючий документи не визнавався недійсними та ніким не оспорювався. На час укладення договору дарування було запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними.

ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна. Крім того, взагалі не доведено, що позивач є заінтересованою особою та його право порушено. Позов ТОВ «Новобуд Сервіс» ґрунтується лише на припущеннях без жодного доказу на підтвердження свого порушеного права, що є недопустимим та не відповідає меті та засадам цивільного судочинства.

Щодо позиції апелянта про правову допомогу адвоката Лисенка С.Ю., зазначає, що відзив на позовну заяву поданий представником відповідачки адвокатом Лисенком С.Ю. чітко містить виконання вимоги п. 8. ч. 3 ст. 178 ЦПК України, а саме, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи буде складатися з витрат на правничу професійну допомогу, розрахунок яких буде доданий після з`ясування обсягу наданих послуг у цій справі. В межах строку на подання додаткового рішення суду, передбаченого ст. 141 ЦПК України, представником відповідачки адвокатом Лисенком С.Ю. подано клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу засобами поштового зв`язку із одночасним надісланням позивачу, що підтверджується датами на поштових відправленнях. Надання послуг у цій справі деталізовано та підтверджено.

19.09.2023 року ТОВ «Новобуд Сервіс» одночасно подає до суду 8 (вісім) позовних заяв, а саме у справах №201/11218/23, №201/11248/23, №201/11254/23, №201/11245/23, №201/11364/23, №201/11365/23, №201/11221/23, №201/11220/23, з яких 4 (чотири) за заявою ТОВ «Новобуд Сервіс» повернуто. Вищезазначені дії, на думку відповідачки, є нічим іншим як зловживанням процесуальними правами, мета яких не пов`язана захистити права та/або інтереси.

Відповідачка очікує понести витрати в зв`язку із розглядом справи в апеляційному провадженні на правничу професійну допомогу, розрахунок яких буде доданий після з`ясування обсягу наданих послуг у цій справі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ТОВ «Новобуд Сервіс» адвокат Портянко Г.А. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Федорчук К.Ю. з апеляційною скаргою не погодився, вважав її безпідставною, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідачка ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлового приміщення загальною площею 886,9 кв.м (опис об?єкта: в будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7, поз. 1-3, 5-14, 16), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), на підставі договору дарування від 07.06.2013 року №274, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є. (а.с. 10-13).

З Акту приймання-передачі будівлі з балансу на баланс від 28.02.2007 року вбачається, що активи літ. А-7 будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею будівлі 8410,1 кв. м передана позивачу ТОВ «Новобуд Сервіс» (а.с. 20-22).

До матеріалів справи долучено копії плану поверхів громадського будинку за адресою: АДРЕСА_1 , журнал внутрішніх обмірів приміщень, схематичне зображення паркінгу (а.с. 16, 17, 19).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Ухвалюючи додаткове судове рішення про задоволення заяви про стягнення з позивача ТОВ «Новобуд Сервіс» на користь відповідачки ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з доведеності таких витрат.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року в межах доводив та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 07.06.2013 року №274, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є., отримала в дарунок автопаркінг нежитлові приміщення поз. 1-3, 5-14, 16 загальною площею 886,9 кв. метрів у будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

З Акту приймання-передачі будівлі з балансу на баланс від 28.02.2007 року вбачається, що активи літ. А-7 будівлі комерційного призначення з торговими приміщеннями та автопаркінгом за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею будівлі 8410,1 кв. м передана позивачу ТОВ «Новобуд Сервіс».

До матеріалів справи долучено копії плану поверхів громадського будинку за адресою: АДРЕСА_1 , журнал внутрішніх обмірів приміщень, схематичне зображення паркінгу.

Згідно з п. 2.2. Статуту позивача ТОВ «Новобуд Сервіс» предметом його діяльності є, зокрема, управління нерухомим майном.

Позивач ТОВ «Новобуд Сервіс» свою позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідно до проектної документації автопаркінгу, розрахованого на 16 паркувальних місць з обладнанням системи в`їзду-виїзду, проїзною зоною паркування та ліфтового блоку, проходять мережі водо-, тепло-, холодопостачання, а також пожежного трубопроводу і каналізації, яка суду не надана. У зв`язку з чим існує рішення виконкому Дніпропетровської міської ради, яким облаштування автопаркінгу є обов`язковою умовою надання дозволу на будівництво та введення в експлуатацію будівлі за зазначеною адресою, яке суду також не надано. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано до позовної заяви схематичній план паркінгу без ідентифікації об`єкта нерухомого майна.

Апеляційний суд, перевіривши надані докази, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову про зобов`язання вчинити певні дії через недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на порушення його прав та інтересів. Апеляційному суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, які мають бути досліджені відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи про незаконність рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року, були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Апеляційний суд їх відхиляє.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року про розподіл витрат на правничу допомогу, апеляційний суд вважає, що ці доводи є такими, що частково заслуговують на увагу.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що 25 вересня 2023 року між адвокатом Федорчуком К.Ю. та відповідачкою ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги №25. У розрахунку вартості надання послуг правничої допомоги по судовій справі №201/12902/23 наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг на загальну суму 6000,00 грн. З платіжної інструкції вбачається, що відповідачка оплатила надані послуги в повному розмірі. Кур`єрською службою представник відповідачки адвокат Федорчук К.Ю. 12 квітня 2024 року на адресу суду першої інстанції направив наведені документи для ухвалення додаткового судового рішення (а.с. 101-102, 104, 105, 103, 106).

Представник відповідачки адвокат Лисенко С.Ю. 24 квітня 2024 року подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження розміру правової допомоги надав укладений між ним та відповідачкою ОСОБА_1 договір про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2023 року з документом виконаних робіт від 08 квітня 2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги на загальну суму 18000,00 грн (а.с. 110-112, 113).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Федорчука Кирилла Юрійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Лисенка Станіслава Юрійовича про ухвалення судом додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має бути залишено без розгляду, оскільки заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо правничої допомоги з розміром витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подані поза межами встановленого ст. 141 ЦПК України строку. Доказів іншого не надано.

За таких обставин, керуючись наведеним вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Тому, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року підлягає скасуванню відповідно до статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року скасувати.

Клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Федорчука Кирилла Юрійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд Сервіс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6000,00 грн.

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Лисенка Станіслава Юрійовича про ухвалення судом додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 26 вересня 2024 року.

Суддя: