УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 128/4109/23

провадження № 61-2003ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факт,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 липня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску та сплатити судовий збір в сумі 605,60 грн.

На виконання вимог вказаної ухвали до апеляційного суду ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, в якій заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду до апеляційного суду ОСОБА_1 подав заяву щодо виконання ухвали від 18 липня 2024 року. Зміст заяви щодо виконання ухвали від 18 липня 2024 року фактично зводиться до незгоди з ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Посилання заявника на те, що розглядаючи аналогічні клопотання у інших справах його було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги, не можуть вважатися належними доказами скрутного майнового стану особи, вказані судові рішення не мають преюдиційного значення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2023 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявником не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору.

ОСОБА_1 21 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для відкриття провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Тлумачення частини шостої, сьомої статті 357 ЦПК України, частини третьої статті 185 ЦПК України свідчить, що якщо недоліки апеляційної скарги не усунуті, у строк, встановлений судом, то апеляційна скарга повертається судом.

У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 367/862/19 вказано, що: «відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що:

«єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

Таким чином, оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Крім того, у касаційній скарзі заявником викладено заяву про відвід суддів Верховного Суду: Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яремка В. В., Грушицького А. І., Коротуна В. М., Шиповича В. В.

Перевіривши доводи клопотання, встановлено, що підстави для його розгляду відсутні з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями касаційну скаргу призначено судді-доповідачеві Дундар І. О., судді, які входять до складу колегії: Краснощоков Є. В., Крат В. І.

Відтак, доводи ОСОБА_1 щодо наявність підстав для відводу суддів Верховного Суду: Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яремка В. В., Грушицького А. І., Коротуна В. М., Шиповича В. В. не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначені заявником судді участі у розгляді справи не приймають.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід від участі у розгляді справи суддів Верховного Суду: Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яремка В. В., Грушицького А. І., Коротуна В. М., Шиповича В. В. залишити без розгляду.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення юридичного факт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат