ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2206/24
Провадження №2-о/477/107/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Саукової А.А.,

при секретарі Свєтлакової А. О.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Царик Р. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя смт. Воскресенська Миколаївського району (Вітовського) Миколаївської області та встановити заходи тимчасового обмеження прав кривдника. Встановити строк обмежувального припису 6 (шість) місяців.

В обгрунтування заяви зазначала, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному житловому будинку зареєстрована лише заявниця, але з 2006 року разом з заявником почав проживати її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.03.2022 року у зв`язку з вторгненням РФ на територію України ОСОБА_2 був мобілізований до лав ЗСУ, але у квітні 2022 року на території Снігурівського району Миколаївської області останній попав у полон, де перебував кілька місяців і повернувся шляхом обміну військовополоненими у червні 2022 року. З того часу став проживати разом з заявником у належному їй на праві власності житловому будинку АДРЕСА_1 .

З моменту повернення з полону ОСОБА_2 дуже змінився, він став агресивним, нервовим, постійно вживав алкогольні напої і в стані алкогольного сп`яніння ображає Заявника та погрожує їй фізичною розправою, при цьому веде себе агресивно, штовхає, замахується руками на Заявника. Через таку поведінку та постійний моральний та психологічний тиск ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік Заявника та батько ОСОБА_2 , оскільки він хворів на астму і йому не можна було хвилюватися, однак незважаючи на те, що ОСОБА_2 про це знав, однак не зважав на цей факт і накинувся на батька з безпідставними обвинуваченнями, в наслідок чого через приступ астми наступила смерть останнього, нажаль його не вдалося врятувати. Після захоронення чоловіка Заявник змогла вигнати ОСОБА_2 з будинку, однак розуміючи той факт, що вона слабка жінка похилого віку, яка не в змозі себе захистити, ОСОБА_2 почав кожного дня приходити до будинку без дозволу і брати все що йому було необхідно, забирав у Заявника усі харчі, речі, вів себе як хазяїн будинку, на Заявника не зважав, вів себе агресивно, погрожував, застосовував фізичну силу, штовхав, бив і тому Заявник змушена була інколи ночувати у сусідів.

Через таку поведінку сина, не витримуючи постійних тортур від сина, Заявник неодноразово викликала наряд поліції, які складали протоколи та виносили Заборонні приписи стосовно кривдника, що підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення від 15.12.2023р. №894178, від 14.04.2024р., від 15.12.2023р. №894179, від 20.04.2024р. №359082, Терміновими заборонними приписами стосовно кривдника від 14.04.2024р. серія АА №335393, від 20.04.2024р. серія АА №336634, від 20.04.2024р.серія АА №336633.

У квітні 2024 року термінові заборонні приписи все таки змусили ОСОБА_2 з`їхати з будинку Заявника, однак він до теперішнього часу постійно телефонує їй з погрозами, вона вжахається від кожного дзвінка по телефону, оскільки у стані алкогольного сп`яніння він стає дуже агресивним і здатним скоїти злочин проти Заявника, причинивши їй не тільки фізичні страждання, але і позбавити її життя, оскільки захистити її немає кому.

Отже, Заінтересована особа ОСОБА_2 грубо порушує права Заявника, що виражається у наступному: заявник постійно потерпає від психологічного, морального та інколи навіть фізичного насильства зі сторони свого сина. Дане насильство проявляється у погрозах здоров`ю заявника, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, неодноразовому акті фізичного насильства щодо заявника, в результаті чого неодноразово відносно Заінтересованої особи виносились термінові заборонні приписи.

Однак, даними заходами ОСОБА_2 нехтує, продовжуючи далі вчиняти дії, які призводять до здійснення домашнього насильства. Всі вищевказані обставини підтверджують факти вчинення ОСОБА_2 неодноразових актів домашнього насильства стосовно Заявника, права якого підлягають захисту у судовому порядку, в тому числі шляхом видачі обмежувального припису.

Очевидним також є те, що конфліктні ситуації між заявником та Заінтересованою особою вчиняються систематично, супроводжуються приниженнями та погрозами, фізичним та психологічним насильством, такі дії викликають у постраждалої особи обгрунтовані побоювання за свою безпеку.

Заявниця вважає, що невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо заінтересованої особи може призвести в подальшому до завдання шкоди її здоров`ю, тому вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву та викладені в ній обставини, просила її задовольнити. Зазначила, що її син ОСОБА_2 з 20.04.2024 року проживає окремо, однак коли нап`ється приходить до неї та починає вчиняти відносно неї домашнє насильство, підіймає на неї руку, виганяє з власного будинку, лається та ображає нецензурними словами. Вчиняв домашнє насильство відносно неї, неодноразово на протязі тривалого часу, що підтверджується наданими доказами.

Окрім обставин, викладених у заяві, заявниця долучила до матеріалів справи копію обмежувального припису від 13.09.2024 року, що свідчить про продовження протиправних дій її сина ОСОБА_2 відносно неї.

Представник заявника - адвокат Царик Р. М. підтримала заяву та просила її задовольнити, просила встановити строк обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на 6 місяців та встановити тимчасове обмеження прав кривдника.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень ч.11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали, додані до заяви, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17.08.2011р. цивільна справа №2-559/11 та Витягом про державну реєстрацію прав від 15.09.2011р., виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, номер витягу 31322490.

У зазначеному житловому будинку зареєстрована лише заявниця, що підтверджується Витягом №997 від 20.08.2024р., виданою виконавчим комітетом Воскресеньської селищної ради, будь-які інші особи у будинку не зареєстровані.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Заявник неодноразово викликала наряд поліції, які складали протоколи та виносили Заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_2 , що підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення від 15.12.2023р. №894178, від 14.04.2024р., від 15.12.2023р. №894179, від 20.04.2024р. №359082, Терміновими заборонними приписами стосовно кривдника від 14.04.2024р. серія АА №335393, від 20.04.2024р. серія АА №336634, від 20.04.2024р.серія АА №336633, від 13.09.2024 року серія АА № 451589.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2024 року у справі № 477/456/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно з пунктами 3, 4, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 частини 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350 - 4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

В своїй практиці Верховний Суд наголошує, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функції, і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним Законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Під час вирішення питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Рішення суду не повинно надмірно обмежувати права особи на свободу пересування, перебування в місцях загального користування, навчальних закладах, впливати на спілкування батька з дитиною, обмежувати батька в обговоренні з матір`ю з використанням засобів зв`язку питань виховання дитини, тощо,

Строк дії обмежувального припису має бути пропорційним і достатнім.

(Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 154/1692/19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/19409/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 16 квітня 2020 року у справі № 336/992/18).

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані заявницею докази дають суду підстави дійти однозначного висновку щодо вчинення її сином психологічного насильства, відносно неї.

Отже, суд дійшов висновку про доведеність заявником вчинення відносно неї домашнього насильства, яке має тривалий психологічний характер та могло завдати шкоду психічному здоров`ю заявниці.

З огляду на характер та тривалість дій кривдника, з метою забезпечення дієвого, ефективного та невідкладного захисту інтересів заявника, суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису терміном на 6 місяць з покладенням на заінтересовану особу відповідних обов`язків.

Також суд зазначає про можливість заявника, відповідно до статті 350-7 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про продовження обмежувального припису уразі наявних для цього підстав.

Керуючись статями 258-259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя смт. Воскресенська Миколаївського району (Вітовського) Миколаївської області, поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки:

-заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у належному їй на праві власності житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає у за адресою: житловому будинку за

адресою:

АДРЕСА_1 .

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса реєстрації невідомо; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя А.А. Саукова