ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання: Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ«Вердикт Капітал»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - ТОВ «Дебт Форс»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. (далі - ПН Київського МНО Секістова Т.І.), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. (далі - ПВ ВО Дніпропетровської області Русецька О.О.), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення отриманих коштів.

В обґрунтування позову посилався на те, що в жовтні 2023 року, коли з його доходів почали утримуватися грошові кошти він дізнався про те, що ПВ ВО Дніпропетровської області Русецькою О.О. здійснюється примусове виконання виконавчого напису № 1723 вчиненого ПН Київського МНО Секістовою Т.І. про стягнення із нього заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 97 433, 84 грн. Виконавчий напис не містить відомостей на підтвердження того, що ТОВ «Вердикт Капітал» для вчинення виконавчого напису надавався нотаріусу оригінал кредитного договору, який був нотаріально посвідченим, взагалі не зазначено чим підтверджується наявність заборгованості по кредитному договору тому, збільшивши позовні вимоги 21 лютого 2024 року, остаточно просив суд, ухвалити рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07 жовтня 2020 року ПН Київського МНО Секістовою Т.І., який зареєстрований в реєстрі за № 1723, про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за Кредитним договором 0103/090866-РR від 28 березня 2013 року, укладеним з АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 97 433,84 грн; стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь 43 049,51 грн, а також судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2024 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис,вчинений 07 жовтня 2020 року ПН Київського МНО Секістовою Т.І. та зареєстрований в реєстрі за №1723, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості за кредитним договором № 0103/090866-PR від 28 березня 2013 року в розмірі 97 433, 84 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 43 049, 51 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ«Вердикт Капітал» посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов є недоведеним та необґрунтованим. Позивачем допущена заборгованість, внаслідок наявності якої було вчинено виконавчий напис. Вказували, що навіть якщо виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти, які стягнуті в порядку його виконання,стягненню не підлягають.

04 липня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Приходько М.М. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначаючи, про законність рішення просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує про те, що вимоги є цілком доведеними та обґрунтованими. Виконавчий напис було вчинено з порушеннями та грошові кошти, які стягнуті в порядку його виконання, підлягають поверненню.

15 липня 2024 року ТОВ«Вердикт Капітал» надали відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Вказують про те, що всі дії були вчинені законно.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 28 березня 2013 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Договір банківського поточного (карткового) рахунку №0103/090866-PR, про відкриття/продовження обслуговування поточний (картковий) рахунок на наступних умовах, погоджених з ПАТ «Укрсоцбанк» зі сплатою процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, здійснюється за ставкою 0,00 процентів річних.

07 жовтня 2020 року ПН Київського МНО Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис № 1723, згідно якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 за Кредитним договором 0103/090866-PR від 28 березня 2013 року, укладеним з АТ "Укрсоцбанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року, є ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29 січня 2019 року, є ТОВ "Вердикт Капітал", заборгованість за період з 29 січня 2019 року по 11 березня 2020 року у розмірі 97433,84 грн.

Виконавчий напис нотаріуса було направлено для примусового виконання до ПВ ВО Дніпропетровської області ОСОБА_2

29 жовтня 2020 року постановою ПВ ВО Дніпропетровської області Русецької О.О. відкрито виконавче провадження № 63439988 на виконання виконавчого напису № 1723, виданого 07 жовтня 2020 року ПН Київського МНО Секістовою Т.І.

Право вимоги за кредитним договором №0103/090866-PR від 28 березня 2013 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», що викладено у виконавчому написі № 1723.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року у справі №203/6748/23, яка набрала законної сили, заяву ТОВ «Дебт Форс», заінтересовані особи ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , ПВ ВО Дніпропетровської області ОСОБА_2 , ТОВ «Кампсіс Фінанс», про заміну сторони у виконавчому провадженні передано за територіальною підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою суду встановлено, що відступлення права вимоги за виконавчим написом нотаріуса відбулось в рамках виконавчого провадження № 63439988.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 07 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Приватним нотаріусом під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису не було дотримано вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Набуття коштів ТОВ «Вердикт Капітал`на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. За загальним правилом статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік).

У пункті 1 вказаного Переліку визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчена угода; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до підпунктів 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з пунктом 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Так, згідно з Переліком для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, оскільки кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що вчиняючи 07 жовтня 2020 року спірний виконавчий напис, ПН Київського МНО Секістова Т.І. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки укладений між відповідачем та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування вищевказаного висновку.

Посилання в апеляційній скарзі на безспірність заборгованості є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами у справі.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки безпідставно набутих коштів.

Посилання апелянта на те, що в правовідносинах, які виникли між сторонами, неможливо застосувати положення статті 1212 ЦК України є хибним трактуванням законодавства, чому було надано відповідну правову оцінку судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020року у справі №910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20, від 09 листопада 2022 року у справі № 758/14106/20 та від 11 березня 2024 року у справі № 756/7706/22.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25 вересня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров