Справа № 188/2060/23
Провадження № 2/188/376/2024
27 вересня 2024 року смт. Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Курочкіної О.М.
секретар судового засідання Фесик Ю.В.
справа №188/2060/23
Третя особа: Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про зміну розміру аліментів
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування свого позову позивач вказав, рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07.04.2017 року у справі № 415/1649/17 стягнуто з ньогона користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.03.2017 року.
Аліменти на утримання дітей стягуються з нього Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 53766179.
На даний час він вимушений звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дітей з 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно на 3000 (три тисячі) гривень (1500 грн. на кожну дитину), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно.
У позові також зазначає, що в листопаді 2017 року відповідач виїхала з дітьми до Російської Федерації, звідки до сьогодні не повернулась та дітей теж не повернула, тобто до сьогодні мешкає з дітьми в РФ.
24.02.2022 року почалася війна з Російською Федерацією.
Наприкінці травня 2022 року він через бойові дії евакуювався з м. Лисичанськ Луганської області, де мешкав до того, у м. Дніпро.
02.07.2022 року м. Лисичанськ було окуповано військами РФ.
01.08.2022 року був мобілізований до лав Збройних сил України та з 08.10.2022 року відправлений на передову у зону безпосередніх бойових дій.
З 07.08.2023 року по теперішній час внаслідок отримання декількох контузій та осколкових поранень під час несення військової служби та захисту Батьківщини, знаходиться на лікуванні. На даний час у зв`язку із значним погіршенням здоров`я, лікарями поставлено питання щодо направлення його на проходження військово-лікарняної комісії, у подальшому призначення групи інвалідності.
Враховуючи значне погіршення стану здоров`я, необхідність лікування та витрат, подальшої підтримки здоров`я, зменшення доходу, так як раніше виконував бойові завдання і отримував більше 100000 грн. на місяць, а тепер проходе лікування, тому отримує дохід значно менший, не може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів та, вважаю, що їх розмір необхідно змінити на 3000 грн. на двох дітей щомісячно.
Вважає що його вимоги є справедливими, не виходять за встановлений Законом мінімальний рівень стягнення аліментів на кожну дитину у 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Станом на день подання позову прожитковий мінімум на дитину від 6 років (кожній дитині вже більше 6 років) складає 2833 грн., тобто гарантований державою розмір аліментів у 50% зазначеного прожиткового мінімуму складає 1416 грн. 50 коп. на дитину, відповідно на двох дітей 2833 грн., тож аліменти у розмірі 3000 грн., тобто по 1500 грн. на кожну дитину, що перевищує встановлений Законом мінімальний розмір аліментів. При цьому отримувач аліментів у разі зміни обставин, недостатності розміру аліментів на утримання дітей, у будь-який час має право подати до суду на збільшення розміру аліментів. Таким чином, рішення суду про зміну розміру аліментів за цим позовом не тягне за собою скасування або погіршення прав дітей та отримувача аліментів.
Враховуючи, що відповідач з дітьми мешкає на території РФ, він не може ніяким чином проконтролювати чи витрачаються аліменти саме на утримання дітей, чи відповідач витрачає їх особисто на себе та/або на фінансування російської армії. У будь-якому разі відповідач, знаходячись у РФ, витрачає аліменти саме там, чим фактично підтримує економіку РФ. При цьому законодавством України не передбачено у такій ситуації підстав для скасування або звільнення від сплати аліментів на утримання дітей, тому він вимушений просити суд тільки про зміну розміру аліментів.
Позивач у судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи у його відсутність, позов прохає задовольнити.
Третя особа, Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Суд розглядає справу заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши позовну заяву та матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про народження: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (серії НОМЕР_1 , актовий запис №931) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_2 , актовий запис №175) є дітьми ОСОБА_1 , позивача по справі та ОСОБА_2 , відповідачки по справі.
Відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07.04.2017 року по справі №2/415/849/17, з позивача стягнуті аліменти на користь відповідача на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 ч.
Відповідно до довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_3 №6743 від 09.06.2023 року та №6744 від 09.06.2023 р, гр.. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ЗСУ з 01.08.2022 року по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022.
На підтвердження зміни свого матеріального становища та стану здоров`я позивач надав наступні документи: копію направлення солдата ОСОБА_1 на лікування в стаціонар ВМКЦ Західного регіону №674/4/5717 від 04.08.2023 р., копію довідки №3117 від 21.08.23 р., виданої Військово-Медичним Клінічним центром Західного регіону, про перебування ОСОБА_1 на лікування в цьому центрі, довідку ВЛК №856/3 від 07.09.23р., видану виданої Військово-Медичним Клінічним центром Західного регіону, в якій зазначено що ОСОБА_1 потребує реабілітаційного лікування, копії виписок та перевідного епікризу з медичної картки хворого ОСОБА_1 , які підтверджують його знаходження в медичних закладах.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно зі статтями12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При подачі позову позивач посилається на ті обставини, що у нього після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей змінилися його матеріальний стан та погіршилося здоров`я.
Також, суд звертає увагу, що позивачем не доведено що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".
Окрім того, розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання його дітей, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на їх належне забезпечення та суперечитиме їх інтересам.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено кардинальні зміни обставин, що дають підстави для зменшення розміру аліментів. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла б необхідність у зміні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
Суд не бере до уваги посилання позивача на факт того, що він не може ніяким чином проконтролювати чи витрачаються аліменти саме на утримання дітей, чи відповідач витрачає їх особисто на себе та/або на фінансування російської армії чим фактично підтримує економіку РФ.
Питання щодо стягнень на користь осіб які перебувають у Російській Федерації частково обумовлено законодавцем.
Відповідно Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» 1404-VIII до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих провадженнях, стягувачами за якими є Російська Федерація або громадяни Російської Федерації.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів.
На підставі п. 2 ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати, понесені ним у зв`язку із розглядом справи слід віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.180-183, ч.1 ст.192, ч.1 ст.273 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 76, 89, 141, 258, 264-265, 280-282 ЦПК України суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментів на утримання дітей відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна