Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3357/24
Номер провадження 2/711/1409/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовської Д.О., за участі: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 змінила прізвище на Завірюха.

Разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів.

В клопотанні позивач просить суд витребувати в Управлінні планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради належним чином завірену копію Паспорт у прив`язки тимчасової споруди- Торгівельного павільйону площею 30,0 кв.м. по АДРЕСА_1 виданого 09.06.2017 року Управлінням планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на замовлення ФОП ОСОБА_4 .

Клопотання обгрунтовує тим, що предметом позову є визнання вказаного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації. Паспорт прив`язки ТС виготовляється у двох примірниках. Один примірник зберігається к замовника ТС, другий у відповідному органі з питань містобудування та архітектури. З врахуванням вищевикладеного, для прийняття законного і обгрунтованого рішення і є необхідність у витребувані вказаного доказу.

Позивач в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала.

Вирішуючи клопотання про витребування доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. ч.5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За положеннями частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд звертає увагу на те, що в порушення вимог ч. 4 ст. 83 ЦПК України позивачем не повідомлено суд, що доказ, який він просить витребувати, не міг бути поданий ним у встановлений строк з об`єктивних причин, причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк та не зазначені докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, в клопотанні про витребування доказу, не зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно та не надано докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 84 ЦПК України,-

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_3 про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 30.09.2024 року.

Головуючий: Р. В. Демчик