ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - Штангей Сергієм Юрійовичем на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, в якому просив розірвати договір банківського рахунку від 29 жовтня 2017 року укладений між сторонами.

Обґрунтовуючи позов посилається на те, що письмово звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору банківського рахунку і закриття його. Листом від 19 вересня 2023 року відповідач відмовив позивачу у розірванні договору, посилаючись на наявну заборгованість.

Позивач вважає цю відмову безпідставною, оскільки вона суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №688/1453/23 від 23 травня 2023 року відмовлено АТ «Універсал Банк» у задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за договором.

Вважає, що право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку є безумовним.

20 листопада 2024 року відповідачем подано відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг 29 жовтня 2017 року. Позивач був належним чином ознайомлений з його змістом, підписавши Анкету-заяву до договору та ознайомившись з Умовами і правилами надання банківських послуг, зокрема щодо умов і правил кредитування. Вказує на те, що підставою відмови у розірванні договору стало те, що станом на момент звернення до Банку (12 вересня 2023 року) позивач мав заборгованість за зазначеним договором у розмірі 55 178,87 грн, а отже у відповідності до Умов та правил (п.4.2.16, 4.4.8, 10.1, 10.4.2) Банк не має право закривати рахунок клієнта у випадку наявності заборгованості за Договором про надання банківських послуг. При цьому, судовим рішенням, на яке посилається позивач дійсно відмовлено у стягненні заборгованості за договором, однак судом не встановлено того, що така заборгованість відсутня.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Штангей Сергій Юрійович 02 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, представник апелянта вказав на хибність висновків суду першої інстанції та їх невідповідність фактичним обставинам справи.

Зазначив, що відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Пунктом 20.5 Інструкції №492 передбачено, що закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов`язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім`я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, у тому числі фізичної особи -підприємця, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи-підприємця засвідчується відбитком печатки (за наявності).

Отже, відкритий клієнтом картковий рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час в порядку, передбаченому вказаними нормами.

Право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку безумовне, про що зазначено в постанові Верховного суду України від 23 липня 2020 року у справі справа №519/875/14-ц.

Таким чином, позивач у справі при викладенні обставин, та нормативно-правового регулювання послався на норми права, трактування яким було надано судами вищих інстанцій, проте суд першої інстанції повністю проігнорував викладене.

Крім того, суд першої інстанції вказав, як одну із підстав у відмові в задоволенні позовних вимог, не відсутність заборгованості позивача перед відповідачем, а недоведенність її розміру, тобто свідомо сприймаючи як доведений факт наявність такої заборгованості, і це при тому, що зазначені питання взагалі не були предметом розгляду у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - Штангей Сергієм Юрійовичем на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

21 травня 2024 року представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Яковлєв Олександр Сергійович подав відзив, у якому заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Свої доводи обґрунтував обставинами, на які посилався у заявах по суті справи, поданих до суду першої інстанції.

Додатково зазначив, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2024 року, яке наразі набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів. Вказаним рішенням встановлено наявність у апелянта заборгованості перед банком станом на 15 лютого 2023 року на суму 72 499,07 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Попов Віталій Олексійович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним за обґрунтованим.

У судове засідання апелянт та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 жовтня 2017 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг, а саме 29 жовтня 2017 року Позивачем було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у відповідності п.2 якої, Позивач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладання якого Позивач підтвердив та зобов`язався виконувати його умови.

У відповідності до вступної частини Анкети-заяви Позивачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я ОСОБА_1 та встановлено кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

Відповідно до п.3 Анкети-заяви Позивач підтвердив, що підписанням цього Договору він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони Позивачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, Позивач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Відповідно п.6 Анкети-заяви Клієнт просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний підпис) обов`язковим дпри здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. Також Клієнт засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідальним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільний додаток з метою засвідчення дій Клієнта згідно з Договором.

Відповідно до другого речення п.10 Анкети-заяви Клієнт надав право та доручив Банку здіи?снювати договірне списання коштів з усіх рахунків Клієнта, відкритих у Банку, без додаткових розпоряджень Клієнта, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладении? або буде укладении? у маи?бутньому між Клієнтом та Банком.

Відповідно до Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank містяться за посиланням: https://www.monobank.ua/terms?&file=umovy-2017-09-25.pdf%3Fv%3D1 та є загальнодоступними.

Відповідно до Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів» Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» - письмове звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та /або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору.

Відповідно до Умов і правил Договір про надання банківських послуг «Monobank» - укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск та обслуговування Платіжної кратки з можливістю встановлення ліміту кредитування що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів.

Пунктом 2.4. глави 2 Розділу І Умов і правил передбачено, що, своїм підписом на Анкеті-Заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним.

Відповідно до п. 2.5. Глави 2. Розділу І Умов і правил: «Укладаючи Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договору».

Станом на дату підписання 29 жовтня 2017 року Анкети-заяви ОСОБА_1 вже було отримано у мобільному додатку Умови і Правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і він був з такими документами ознайомлений і мав такі примірники.

Сторони у цій справі, ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк», досягли згоди по всім умовам, погодили їх та підтвердили своє волевиявлення підписами: як фізично на Анкеті-Заяві так і у мобільному додатку через використання позивачем електронного підпису.

З моменту укладення Договору про надання банківських послуг (підписання Анкети-заяви) Позивач як клієнт Банку користувався банківськими послугами у межах продукту «Мonobank».

Відповідно до п. 4.2.10. Глави 4 Розділу І Умов і правил: «Клієнт зобов`язаний оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів.»

Відповідно до п. 4.2.15. Глави 4 Розділу І Умов і правил: «Клієнт зобов`язаний при здійсненні своїх прав і обов`язків утримуватися від дій, які могли б порушити права Банку (в т.ч. особисті немайнові). Під час користування послугами Банку Клієнт зобов`язаний дотримуватися принципів добросовісності, розумності та справедливості.»

Відповідно до п. 4.2.16. Глави 4 Розділу І Умов і правил: «Клієнт зобов`язаний при незгоді зі змінами Договору та / або Тарифів Банку звернутися в Банк для розірвання Договору і погасити перед Банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 45 днів з моменту повернення Банку Платіжних карток, виданих клієнту. При незгоді зі списанням коштів з Платіжної картки інформувати Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання.»

Відповідно до п. 4.4.8. Глави 4 Розділу І Умов і правил: «Клієнт має право у будь-який момент відмовитися від виконання Договору, попередньо погасивши всю наявну перед Банком Заборгованість, а також витребувати всі належні йому грошові кошти і надати заяву до Банку про закриття своїх рахунків.»

Відповідно до п. 10.1 Глави 10 Розділу І Умов і правил: «Зміна або розірвання Договору не звільняє Клієнта та / або Банк від виконання своїх зобов`язань за Договором, що виникли до моменту такої зміни або розірвання.»

Відповідно до п. 10.4.2 Глави 10 Розділу І Умов і правил: «У випадку відправлення будь-якою із Сторін пропозиції щодо розірвання Договору або у випадку подання Клієнтом до Банку заяви про закриття рахунку, Клієнт не пізніше 10 календарного дня з дати відправлення пропозиції щодо розірвання Договору зобов`язаний повернути до Банку всі платіжні картки, які були видані Банком за Договором, та погасити існуючу заборгованість Клієнта перед Банком за Договором, з урахуванням всієї заборгованості за кредитом.»

Відповідно до п. 10.4.4 Глави 10 Розділу І Умов і правил: «Сторони погодилися, що Банк закриває всі рахунки відкриті відповідно до умов Договору, а Договір вважається розірваним з дати закінчення 45-денного календарного строку, що рахується з дати блокування платіжної картки(-ок), за умови повного погашення заборгованості Клієнта перед Банком та відсутності залишку коштів на рахунку.»

Відповідно до п. 5.2.1 Глави 5 Розділу ІІ Умов і правил: «Клієнт зобов`язується погашати Заборгованість та оплачувати послуги Банку в повному обсязі відповідно до Договору, в тому числі в разі пред`явлення претензій по зроблених операціях до моменту прийняття остаточного рішення щодо задоволення таких претензій.»

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Банку із письмовою заявою, якою просив розірвати Договір про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року та закрити розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Універсал Банк».

Після чого, АТ «Універсал Банк» листом від 19 вересня 2023 року за вих. №49700 надав письмову відповідь ОСОБА_1 , якою останній відмовив у розірванні Договору про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року. Підставою для відмови Банком Позивачу у розірванні Договору про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року було те, що станом на дату звернення до Банку, ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ «Універсал Банк» за Договором про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року в розмірі 55 178,87 грн., а отже у відповідності до Умов і правил (п. 4.2.16.; п. 4.4.8.; п. 10.1.; п.10.4.2.), Банк не має права закривати рахунок Клієнта у випадку наявності заборгованості за Договором про надання банківських послуг.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено наявність істотних порушень відповідачем умов договору банківського обслуговування, не доведено те, що такі порушення мають місце і вони позбавили його того, на що він розраховував при укладенні договору.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Особливістю проекту «Monobank» є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно, без відділень.

Кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний застосунок, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позивача.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

В обґрунтування позовних вимог щодо розірвання договору про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року, укладеного між сторонами, позивач послався виключно на статтю 1075 ЦК України, відповідно до якої договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час, оскільки таке право на розірвання договору в односторонньому порядку є безумовним.

Однак, положення статті 1075 ЦК України передбачають розірвання договору банківського рахунку, а не кредитного договору, який укладений між сторонами.

Крім того, Інструкція про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів №492, затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, втратила чинність на підставі постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2022 року №118.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23 липня 2020 року у справі №519/875/14-ц, оскільки ці висновки прийняті у справі, яка за змістом правовідносин, правових підстав позовних вимог і встановлених обставин є відмінними, ніж у справі, що переглядається.

Зокрема, у вказаних справах суди розірвали договір банківського рахунку (зобов`язали видати довідку про закриття карткового рахунку), що укладений фізичними особами із ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав того, що зобов`язання за кредитними договорами припинились у зв`язку з виконанням позичальниками рішень судів про дострокове стягнення з них заборгованості за кредитним договором.

В той же час, відповідач відмовив позивачу у розірванні Договору про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року у зв`язку із наявністю заборгованості на суму 55 178,87 грн.

Доказів того, що зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором припинились, матеріали справи не містять, позовних вимог про розірвання кредитного договору з підстав, передбачених статтями 651, 652 ЦК України заявлено не було.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив розірвати договір про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року без спростування наявності/відсутності заборгованості перед АТ «Універсал Банк» за вказаним договором, а отже у відповідності до Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розірвання кредитного договору в судовому порядку відповідно до положень статті 1075 ЦК України.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №320/4938/17 визначив, що суб`єктивними межами преюдиції є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Поряд з цим, стала практика Верховного Суду виходить з того, що преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі №910/2164/18, від 08 липня 2019 року по справі №908/156/18, від 17 листопада 2021 року у справі № 806/3572/17).

Поряд з цим, судові рішення у справах №688/1453/23 та №688/4616/23 на які посилаються сторони хоч і стосуються правовідносин сторін щодо договору про надання банківських послуг від 29 жовтня 2017 року, однак преюдиційних фактів у справі, яка переглядається не встановлюють.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та не спростовують висновків суду викладених у рішенні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова