Справа № 629/7272/23
провадження № 2/632/329/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокум. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді - Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін по справі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024 року на адресу суду на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.01.2024 року, яка набула чинності 26.01.2024 року, про зміну підсудності справи у порядку загальної підсудності справи, враховуючи реєстрацію відповідачки на території Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області, підставі п.п.1) п.3-1 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відноситься до територіальної підсудності Первомайського міськрайонного суду Харківської області, надійшла позовна заява позивача, подана його представником за довіреністю адвокатом Руденко Костянтином Валерійовичем, в якій позивач просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2658928 від 05.12.2021 року, укладеним між відповідачкою та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», на суму 68759,67 грн., з яких: 13300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 55459,67 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за період з 05.12.2021 року до 28.06.2023 року включно, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023 року.

Також позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2684,00 грн.(оскільки звернення до суду відбулося у 2023 році) та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України.

Разом із позовною заявою позивач в особі свого представника заявив клопотання про витребування доказів, які не зміг отримати самостійно після письмової відмови від 21.11.2023 року, а саме витребувати з АТ КБ «Приватбанк» для підтвердження факту надходження коштів з боку первинного позивача ТОВ «Лінеура Україна» на картку відповідачки, відкриту у вказаному банку. Так, позивач просив витребувати у АТ КБ «Приватбанк»:

-чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 ;

-надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , що належить відповідачці за період з 05.12.2021 року по 10.12.2021 року з відображенням часу зарахування коштів;

-надати інформацію про номер телефону, на який відправляється про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 у період з 05.12.2021 року до 10.12.2021 року.

Ухвалою судді від 27.02.2024 року справу було прийнято до провадження, провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію у довільній формі щодо належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та витребувано виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , за період з 05.12.2021 року по 10.12.2021 року з відображенням часу зарахування коштів з метою підтвердження зарахування 05.12.2021 року на вказану картку 13300,00 грн., в іншій частині у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено (а.с.68-69)

Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.71-72), відповідачка вказану ухвалу отримала засобами поштового зв`язку (а.с.74). Відзив від відповідачки не надходив.

20.03.2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідь від АТ КБ «Приватбанк» від 27.02.2024 року, якій була підтверджена зарахування відповідачці на її картку 05.12.2021 року 13300,00 грн. (а.с.77-78).

Інші заяви та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

05.12.2021 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» був укладений договір №2658928 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 13300,00 грн. строком на 30 днів із сплатою процентів у розмірі 1,99% на суму кредиту за кожний день користування, який рахується із дня видачі кредиту та з можливістю його пролонгації в разі, якщо відповідачка не виконає його умови у визначений строк, але в межах договору кредиту, який складає 360 днів (а.с.7-13) Відповідачка підписала вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором.

Кошти відповідачці були перераховані контрагентом первинного кредитора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що підтверджується копією листа від 30.11.2023 року №3504 на адресу первинного кредитора (а.с.17) та відповіддю АТ КБ «Приватбанк» від 27.02.2024 року про перерахування коштів на картку відповідачки у розмірі 13300,00 грн. 05.12.2021 року (а.с.77-78).

Позивач набув право вимоги до відповідачки на підставі договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023 року, укладеним між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» з відповідним актом прийому-передачі реєстру боржників на загальну суму 110620310 грн. (а.с.34-36), оплату за вказані вимоги позивач здійснив первинному кредитору у повному обсязі у розмірі 937477,96 грн. відповідною платіжною інструкцією від 28.06.2023 року (а.с.6).

Вимоги до позивача надійшли щодо відповідачки у розмірі 68759,67 грн., з яких 13300,00 грн. - тіло кредиту та 55459,67 грн. - відсотки за користування кредитом, який закінчився 22.11.2022 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 28.06.2023 року до договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023 року (а.с.37). Суд погоджується із здійсненим розрахунком заборгованості позивачем (а.с.18-24). В той же час відповідно до витягу з реєстру боржників встановлює, що позивач отримав вимоги до відповідачки вже за припиненим (закінченим) 22.11.2022 року договором безвідносно підстав такого припинення (закінчення) між первинним кредитором та відповідачкою, оскільки про вказаний факт прямо зазначено у наданому суду витягу з реєстру боржників від 28.06.2023 року.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути у повному обсязі судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду у розмірі 2684,00 грн.

В той же час суд не погоджується із заявленими вимогами щодо стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу вже у розмірі 5000,00 грн., оскільки вважає такі витрати не справедливими та не розумними.

Згідно п.3.1 договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг (далі - Договір), укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та позивачем, розмір послуг ФОП ОСОБА_2 складає 5000,00 грн. - за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника. На підставі п.4.1 Договору позивач вважається таким, що отримав послуги, а представник позивача таким, що їх надав після підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надається на підпис замовнику не пізніше 5-ти робочих днів після завершення надання послуг (а.с.39-40).

03.10.2023 року було складено акт приймання-передачі наданих послуг №18 до Договору (далі - Акт), за яким сторони погодили надання послуг зі складання 11 позовних заяв на суму 55000,00 грн. без вказівки прізвищ боржників та судів, до яких готувалися вказані позови, однак із зазначенням що підготовка відбувалася згідно з реєстром №1 від 03.10.2023 року (а.с.43).

Відповідно до витягу з реєстру №1 до Акту зазначено, що між сторонами Договору відбулося прийняття послуг зі складання позовної заяви до відповідачки разом із клопотанням про витребування доказів (а.с.44).

Вказані послуги були оплачені позивачем відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №319 від 27.11.2024 року саме за Актом відповідно до Договору (а.с.45).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс вказані витрати, що документально підтверджено. В той же час такі витрати в даній справі не підтверджені складністю роботи особи, яка складала позов, оскільки такі позови він складає постійно для позивача, у них змінюються прізвища, сума до стягнення, суди, куди звертається позивача, однак усі інші реквізити є незмінними, які не вказують на завантаженість особи, яка складала позов надмірно щодо даної справи саме юридично значимими діями (нові підходи у правозастосуванні, новела позиції Верховного Суду, необхідність багатогодинного збору документів тощо). В даній справі навіть витребування доказів, яке судом було задоволено частково, не встановлює для представнику якусь новелу для його складання, оскільки, як вбачається, таке клопотання про витребування є шаблонним та однотипним для позивача.

Тому розумним і достатнім розміром витрат на правову допомогу в даній справі є 2000,00 грн., що відповідає критерію справедливості та достатності наданих у справі адвокатських послуг.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-14, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054, п.18 розділу XIII ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» заборгованість за договором №2658928 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який припинив дію 22.11.2022 року, у розмірі 68759,67 грн. (шістдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять грн. 67 коп.), з яких 13300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 55459,67 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі грн. 00 коп.).

В іншій частині у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Копію рішення направити позивачеві та його представнику засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України, а відповідачці засобами поштового зв`язку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 30 вересня 2024 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», код ЄДРПОУ - 41915308, адреса: 03124, м. Київ, вул. Миколи Василенко, буд. 7, електронна пошта: , тел. НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт з безконтактним носієм № НОМЕР_3 , виданий 22.03.2019, орган видачі 6348, РНОКПП - НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ