ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Суми

Справа №585/2648/23

Номер провадження 22-ц/816/372/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року в складі судді Цвєлодуб Г.О., ухвалене у м.Ромни, повний текст якого виготовлено 09 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в:

23 червня 2023 року АТ «Страхова компанія «Країна»» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» в якому просила стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 80063 грн 85 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Позов мотивовано тим, що 18.02.2021 р. між AT «СК «Країна» та ТОВ «РІВЛ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА240668, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Відповідно до умов вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 10.01.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «BMW», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2022 року по справі № 585/87/22 винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано відповідача, внаслідок порушення, передбаченого ст. 124. КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт. На підставі вищезазначеного страхового акту АТ «СК «КРАЇНА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 174957,70 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА», то остання, керуючись ст.ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала АТ «СК «КРАЇНА» страхове відшкодування в розмірі 94893,85 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 80063,85 грн, яку позивач, посилаючись на положення ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Страхова компанія «Країна»» завдані збитки у розмірі 80063,85 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надані позивачем докази на підтвердження розміру страхового відшкодування є неналежними, недостовірними, недостатніми, недопустимими. Його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА» з розміром страхового ліміту 130000 грн, тому обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика, а заявлений до нього позов не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Незважаючи на те, що ПАТ «HACK «ОРАНТА» здійснила страхове відшкодування АТ «СК «КРАЇНА» лише в розмірі 94893,85 грн, жодних заяв щодо неповного погашення страхової виплати до ПАТ «HACK «ОРАНТА» позивач не заявляв. Вважає, що в розрахунок вартості ремонтних робіт безпідставно включений фізичний знос транспортного засобу, який виник до ДТП.

Відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2022 року о 08 год. 20 хв. в м. Ромни Сумської області по вул. Дудіна, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2107, д/н НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем BMW Х1, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

Відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

18.02.2021 р. між AT «СК «Країна» та ТОВ «РІВЛ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА240668, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у відповідності до умов якого страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи, на підставі чого та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт (а.с. 8-23, 26-27).

Відповідно до страхового акту, АТ «СК «КРАЇНА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 174957,70 грн., що підтверджується рахунком про оплату № Пр00001945 від 13.05.2022 р., платіжними дорученнями № 3711 від 16.05.2022, № 7254 від 18.07.2022 (а.с. 24-29).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 10.01.2022 року, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА».

АТ «СК «КРАЇНА» звернулося із заявою на виплату страхового відшкодування до ПАТ «HACK «ОРАНТА», яке здійснило виплату в межах страхового полісу, у розмірі 94893,85 грн.

Судом встановлено, що у межах ліміту відповідальності ПАТ «HACK «ОРАНТА», на користь позивача сплачено страхове відшкодування у розмірі ліміту - 94 893,85 грн., отже решта суми, що не покрита страховою виплатою, та яку поніс позивач на виконання умов договору добровільного страхування здійснюється особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тобто відповідачем як винуватцем ДТП.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до AT «СК «Країна» перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації, розмір страхового відшкодування розраховано правильно, заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь постраждалої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Разом з тим, відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються, як ЦК України, Законом України «Про страхування», так і Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України й нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Згідно з нормами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 р. №1961-IV).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, провадження №14-316цс18).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що розмір шкоди, завданої пошкодженням автомобіля BMW Х1, д/н НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений страховою компанією, за правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Доводи відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика, а заявлений до нього позов не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, колегія суддів відхиляє.

Не погоджуючись з розміром шкоди та ставлячи під сумнів надані позивачем докази, своїх доказів відповідач не надав та не спростував подані позивачем докази.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов