справа № 373/57/24 головуючий у суді І інстанції Лебідь В.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року в розмірі 72 676,52 грн, з яких 37 834,44 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 34 842,08 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 0,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 квітня 2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 285648-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 31 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , строком на 24 тижні - до 29 вересня 2021. Комісія за надання кредиту становить 4650,00 грн. 23 липня 2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди з ТОВ «Бізнес Позика» сума кредиту збільшилась на 24 000,00 грн., продовжено строк кредиту на 100 днів до 07 січня 2022 року. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становила 3 600,00 грн. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, а лише частково сплатила кошти, з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення заборгованості.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської областівід 01 травня 2024 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року в розмірі 64 426,52 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика», посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині вирішення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими несплаченими (простроченими) процентами у розмірі 8 250,00 грн. та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, в якій розглядалось питання неправомірності встановлення комісії за обслуговування кредиту та за управління кредитом, в той час як у даній справі комісія була встановлена за надання кредиту. З огляду на встановлену відмінність в об`єктах правового регулювання, висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду, стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин у даній справі, відповідно дані висновки Верховного Суду не могли бути застосовані. Комісія за надання кредиту передбачена, як умовами кредитного договору, так і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, які були підписані позичальником, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до невірних по суті висновків в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 8 250,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Судом встановлено, що 14 квітня 2021 року між позивачем ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 285648-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 31 000,00 грн., строком на 24 тижні - до 29 вересня 2021 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,82224416 % в день (фіксована ставка). У графіку платежів вказано, що проценти за користування кредитом складатимуть 30710,00 грн., комісія за надання кредиту - 4650,00 грн.

Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав сплатити 29 вересня 2021 року, загальний розмір платежів, які мав сплатити позичальник за кредитним договором складав 66 360,00 грн., з яких: проценти за користування кредитом 30 710,00 грн., кредит 31 000,00 грн., комісія за надання кредиту 4650,00 грн.

Позивач в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши 14 квітня 2021 року на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 31 000,00 грн., що підтверджується копією довідок від 21 грудня 2023 року виданими за підписом директора ТОВ ФК «Елаєнс» А.В. Воронін.

23 липня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до договору № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» сума кредиту збільшилась на 24 000,00 грн.

Згідно п. 2.2 Додаткової угоди № 1 вбачається, після укладення додаткової угоди, загальна сума отриманого та не повернутого позичальником кредиту складає 44 178,14 грн.

Відповідно до п. 3,4 вказаної угоди, продовжено строк кредиту на 100 днів (до 07.01.2022).

Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту - 3600,00 грн (п. 6 Договору).

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн. що підтверджується доданою квитанцією № 426979016.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 03 січня 2024 року у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року, на загальну суму 72 676,52 грн, з яких 37 834,44 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 34 842,08 грн - сума прострочених платежів по процентах, 0,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Відмовляючи у задоволенні позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що умови договору № 285648-КС-001 від 14 квітня 2021 року та п. 6 Додаткової угоди №1 щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту в розмірі 4650,00 грн. та 3600,00 грн., не відповідає вимогам чинного законодавства. За таких обставин позивач неправомірно під час погашення відповідачем кредиту зарахував сплачені кошти на погашення комісії на загальну суму 8250,00 грн., яка на час звернення позивача з даним позовом вважалася погашеною відповідачем. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 03 січня 2024 року відповідач ОСОБА_1 здійснила погашення комісії на загальну суму 8 250,00 грн., а саме 28.04.2021, 12.05.2021, 26.05.2021, 06.08.2021 та 20.08.2021 було зараховано 1 706,50 грн., 1 961,40 грн., 982,10 грн., 2 207,16 грн. та 1 392,84 грн. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17). Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, слід визначити, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Більш того, матеріали справи не містять і приблизного переліку послуг, які надаються банком. Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 64 426,52 грн. (72676,52-8250 (комісія)).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Звертаючись з апеляційною скаргою позивач, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, посилається на правомірність нарахування позивачем комісії та, відповідно, безпідставність зарахування сплачених коштів в рахунок погашення процентів.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, за умовами кредитного договору №285648-КС-001 від 14 квітня 2021 року, а саме п.1, 3 передбачено комісію за надання Кредиту - 4 650,00 грн., яка мала бути сплачена 28 квітня 2021 року, 12 травня 2021 року та 26 травня 2021 року.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 сплатила комісію у зазначені дати, а саме 28 квітня 2021 року - 1 706,50 грн., 12 травня 2021 року - 1961,40 грн. та 26 травня 2021 року - 982,10 грн.

Пунктом 7 вище зазначеного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір. Позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією, передбаченою законодавством України, зокрема ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

23 липня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 до договір № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» сума кредиту збільшилась на 24 000,00 грн.

Згідно п. 2.2 Додаткової угоди № 1 вбачається, після укладення додаткової угоди, загальна сума отриманого та не повернутого позичальником кредиту складає 44 178,14 грн.

Відповідно до п. 3,4 вказаної угоди, продовжено строк кредиту на 100 днів (до 07.01.2022).

Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту - 3 600,00 грн. (п. 6 Договору) та має бути сплачена 06 серпня 2021 року та 20 серпня 2021 року.

Відповідно до розрахунком заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 сплатила комісію у зазначені дати, а саме 06 серпня 2021 року - 2 207,16 грн. та 20 серпня 2021 року - 1 392,84 грн.

Пунктом 10 вищезазначеної додаткової угоди № 1 передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає Додаткову угоду.

В свою чергу, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило правило розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови кредитного договору №285648-КС-001 від 14 квітня 2021 року, додаткової угоди №1 до договору № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 рокута Правила надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», колегія суддів приходить висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором та додатковою угодою передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У кредитному договорі сторони обумовили, що розмір процентної ставки в день становить 0,82224416, фіксована.

Нарахування позивачем процентів узгоджується з умовами укладеного між сторонами Договору №285648-КС-001 від 14 квітня 2021 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в укладеному правочині погоджених сторонами умов щодо нарахування та сплати комісії за кредитом та безпідставно зарахував сплачені коштів в рахунок погашення процентів, у зв`язку з чим апеляційну скаргу позивача належить задовольнити, а рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити нове рішення по суті вимог позивача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» сплачено судовий збір у розмірі 2 442,40 грн.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» сплачено судовий збір у розмірі 399,70 грн.

Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика», з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» належить стягнути судовий збір у розмірі 2 822,10 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 8 250 грн. відсотків та стягнення судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місце знаходження: б-р Лесі Українки, буд. 26, оф.411, м. Київ, ідентифікаційний код 41084239, 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень заборгованості по відсоткам за Договором № 285648-КС-001 про надання кредиту від 14 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місце знаходження: б-р Лесі Українки, буд. 26, оф.411, м. Київ, ідентифікаційний код 41084239, судовий збір у розмірі 2 822 (дві тисячі вісімсот двадцять дві) гривні 10 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.