У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за участі учасників:

предстаників позивача адвокатів: Козакової М.В.

Роля І.І

відповідач ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Майстренко Н.М.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі № 308/11960/22 (провадження №2/308/2307/24) за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, з третіми особами головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, інженер землевпорядник ОСОБА_2 про усунення перешкод користуванні земельною ділянкою і відновлення порушеного права власності шляхом визнання недійсним та скасування рішення Ужгородської міської ради та відновлення стану земельної ділянки станом на 26.03.2021 року,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради, з третіми особами головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, інженер землевпорядник ОСОБА_2 про усунення перешкод користуванні земельною ділянкою і відновлення порушеного права власності шляхом визнання недійсним та скасування рішення Ужгородської міської ради та відновлення стану земельної ділянки станом на 26.03.2021 року.

Позивач вважає, що у даному випадку слід вжити заходи забезпечення позову, а саме :

-заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 відчуження належних йому земельних ділянок :31:001:0126 та :31:001:0461;

-заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належних йому на праві приватної власності земельних :31:001:0126 та 21 10100000:31:001:0461;

-заборонити Державному реєстратору, Державному кадастровому реєстратору та усім іншим особам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження, виправлення помилок, поділу та об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами :31:001:0126 та :31:001:0461 та вчиняти будь-які інші реєстраційні дії, що тягнуть за собою зміну меж. конфігурацій, лінійних розмірів, кадастрових номерів тощо зазначених ділянок.

Вказана заява була передана судді05 вересня 2024 року.

У заяві заявник вказує, що в 2021 році власник ділянки ОСОБА_1 :31:001:0126 змінив межі своєї ділянки. В результаті його маніпуляцій з координатами ділянки з вересня 2021р. межа ділянки :31:001:0126 яка в натурі проходила по столітньому муру та стіні будинку в той же час згідно даних публічної кадастрової мали стала проходити через житлову кімнату квартири власника суміжної ділянки :31:001:0127.

Внаслідок зміни координат ділянки :31:001:0126 її розміщення на кадастровій мапі було змінено. Оскільки ОСОБА_1 свою ділянку (змінивши координати) змістив «наклавши» її частково на ділянку яка належить ОСОБА_3 відповідно між ділянкою ОСОБА_1 та ділянкою :31:001:0253 (яка знаходиться з правої сторони від ділянки ОСОБА_1 ) утворився «розрив».

На думку адвоката, з метою незаконного заволодіння чергової земельної ділянки ОСОБА_1 виготовив технічну документації на ділянку яка утворилась в наслідок його маніпуляцій з координатами і 16.08.2024р. зареєстрував за собою прав власності на цю «новоутворену» ділянку 631:001:01461. Реєстрацію здійснив нотаріус ОСОБА_4 в Мукачево.

Всі маніпуляції з ділянками відбуваються «віртуально» на кадастровій мапі України до якої мають доступ шахраї. Оскільки реально фактично межі ділянок проходять десятки років по твердим спорудам. Крім того, представник вважає, що ОСОБА_1 «ставши власником новоутвореної ділянки» маючи недоброчесні наміри з великою вірогідністю продовжить діяти так само недоброчесно намагаючись і далі маніпулюючи вже двома ділянками змінювати межі, що в свою чергу ускладнить відновлення порушених прав ОСОБА_3 на мирне володіння своїм майном.

Оскільки межі ділянки :31:001:0126 є предметом судового розгляду існує можливість відчуження земельної ділянки третім особам, зміни конфігурації, вчинення інших дій, які можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, адвокат зазначає, що є необхідність вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження та вчинення дії щодо спірної земельної ділянки та «новоутвореної», яка до маніпуляцій ОСОБА_1 з координатами не існувала. При цьому такі види забезпечення позову є співмірними із позовною вимогою майбутнього позову про скасування відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з кадастровим номером №21 1010000:31:001:0126 згідно координат поворотних точок до стану, який існував на 26.03.2021 року шляхом скасування змін внесених до Держгеокадастру на підставі заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На думку адвоката, вжиття зазначених видів забезпечення позову не призведе до порушення прав інших осіб, які не є учасниками справи, оскільки право власності на спірне майно зареєстроване лише за відповідачем. Враховуючи вищевикладені обставини є об`єктивні підстави вважати, що в ході вирішення спору з приводу меж земельної ділянки з кадастровим номером :31:0012:0126 відповідачем будуть ініційовані реєстраційні дії по зміні її кадастрового номеру (поділу, об`єднання), що зробить неможливим виконання рішення суду і формування та реєстрація ОСОБА_1 ділянки :31:0461 є тому підтвердженням, невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду по справі 308/11960/22.

В судовому засіданні 17.09.2024 року:

Представник позивача адвокат Козакова підтримала заяву посилаючись на обставини та факти у ній викладені, просила заяву задовольнити.

Представник позивача адвокат Роля заяву підтримав просив задовольнити.

Представник відповідача адвокат Майстренко Н.М. у задоволенні заяви просила відмовити, посилаючись на письмові заперечення, просила звернути увагу, на те що у вказаній справі вже діють заходи забезпечення позову, а земельна ділянка за кадастровим номером :31:0461 взагалі не є предметом вказаного спору.

Відповідач ОСОБА_1 підтрима позицію свого представника.

Третя особа ОСОБА_5 підтримав заяву про забезпечення позову, і аззначив що вважає таке забезпечення необхідним.

Заслухавши думку учасників, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п.1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р., єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Беручи до уваги предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення заяви в частині зміни цільового призначення, перетворення, поділу, об`єднання належних ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки :31:001:0126.

Разом з тим, земельна ділянказа кадастровим номером :31:001:0461 не є предметом вказаного спору, перед судом не ставилось питання, щодо вказаної земельної ділянки, а відтак суд не може вживати хзаходів забезпечення позову, поза межами предмету вказаного позову.

Щодо забезпечення позову у вигляді заборони відчуження та розпорядження земельною ділянкою :31:001:0126, то на думку суду таке втручання у право власності є не пропорційним та не співмірним по відношенню до суті спору. Суд, вважає, що, невжиття такого заходу забезпечення позову не вплине і не утруднить виконання рішення.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду.

Щодо посилання представника відповідача адвоката Майстренко Н.М., про наявність заходів забезпечення позову у вказаній справі, суд звертає увагу, що вид вжитих заходів забезпечення позову є зовсім іншим, в той час як норма ч. 2 ст. 150 ЦПК України, дозволяє суду застосувати кілька видів забезпечення позову.

Щодо клопотання адвоката Майстренко Н.М. про застосування зустрічного забезпечення.

З огляду на викладене, суд доходить переконання про відсутність імперативних (обов`язкових) підстав, визначених частиною 3 статті 154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне зобов`язання, та наявність у суду саме права на застосування цього зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 19.09.2022року у справі №757/36870/20 (провадження № 61-2976св21) зазначив, що метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.

Суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. На цій особливості застосування інституту зустрічного забезпечення у цивільному процесі Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 19.12.2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 10.04.2019 року в справі № 753/2380/18-ц (провадження № 61-38399св18), від 30.05 2019 року в справі № 456/2438/17 (провадження № 61-473св19), від 28.10.2020 року в справі № 761/3222/17 (провадження № 61-1856св19).

Надаючи оцінку аргументам представника відповідача щодо наявності підстав для застосування зустрічного забезпечення - імовірності спричинення збитків забезпеченням позову, суд зауважує, що на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу, також враховуючи часткове забезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_3 , сторона відповідача не несе жодних матеріальних витрат, суд доходить висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, з огляду на його недоведеність.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151-153, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об"єднання належної йому на праві приватної власності земельної ділянки :31:001:0126.

Заборонити Державному реєстратору, Державному кадастровому реєстратору та усім іншим особам вчиняти реєстраційні дії щодо виправлення помилок, поділу та об"єднання земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126 та вичняти будь які інші реєстраційні дії, що тягнуть за собою зміну меж, конфігурацій, лінійних розмірів земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката Майстренко Н.М. про застосуванння зустрічного забезпечення відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома та виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Заньковецької, 10.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Стягувач: ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживає: АДРЕСА_1 ;

Боржник: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживає: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали буде виготовлено впродовж п`яти днів до 23 вересня 2024 року включно.

Суддя К.С. Дегтяренко