Справа № 183/7115/23
№ 2/183/537/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2024 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
08 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 12 червня 2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків.
16 червня 2023 року на виконання даної ухвали, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунула недоліки первісної заяви.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 22 вересня 2014 року по 21 листопада 2017 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.
Вона є квартиронаймачем та з 16 лютого 2017 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .
В зазначеній квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2020 року у спрій квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, його місце знаходження їй невідоме. Усі витрати по утриманню квартири несе вона самостійно.
В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 163, 71,72 ЖК України, ОСОБА_1 просила суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.
Таким чином, судом розглядались позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила позов задовольнити. В подальшому звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від останнього на адресу суду не надходило.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Представник третьої особи Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Також подав письмові пояснення, в яких просив звернути увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем та єдиною особою з числа зазначених в ордері № 599 від 27 травня 1987 року, яка на теперішній час зареєстрована у спірній квартирі. З приводу Акту не проживання відповідача у зазначеній квартирі, який ніби то підтверджує той факт, що ОСОБА_2 не проживає у приміщенні з серпня 2020 року, про що свідчить повна відсутність його особистих речей, представник вважає неналежним доказом, оскільки позивачем його було подано станом на 24 травня 2023 року. При цьому останній вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що відповідач вищезазначеним житлом не користується, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні.
Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилсервіс» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд 30.08.2024 року розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що у 1987 році ОСОБА_3 (батькові відповідача) на склад сім`ї була надана в користування окрема, що належить військовому відомству 3-кімнатна квартира АДРЕСА_2 , в яку на підставі ордеру № 599, виданого 27 травня 1987 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району вселилися: ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 , 1947 р.н. та діти ОСОБА_5 , 1974 р.н. та відповідач ОСОБА_2 , 1967 р.н.
Встановлено, що 22 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 27, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 вересня 2014 року.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 21 листопада 2017 року, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_8 було розірвано 21 листопада 2017 року, актовий запис № 116, складений Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_8 залишено без змін.
Встановлено, що 17 жовтня 2020 року Виконавчим комітетом Вільненської сілської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 12, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 було присвоєно прізвище ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 17 жовтня 2020 року.
Згідно довідки з місця поживання про склад сім`ї та реєстрацію № 48 від 18 травня 2023 року, виданої БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, в квартирі АДРЕСА_1 на теперішній час зареєстровані: відповідач ОСОБА_2 , 1967 р.н. (основний квартиронаймач) та його колишня дружина ОСОБА_1 , 1977 р.н. (позивач).
В той же час, з Акту перевірки фактичного не проживання від 24 травня 2023 року, складеного депутатами Черкаської селищної ради округу № Богдановою О.Л. в присутності сусідів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 , основний квартиронаймач, тобто відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований, але фактично з серпня 2020 року в спірній квартирі не проживає, його особисті речі в житловому приміщенні відсутні.
Судом враховано, що відповідач ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем спірної квартири, в той же час встановлено, що саме позивач ОСОБА_1 утримує спірну квартину, сплачує житлово-комунальні послуги, заборгованість за які станом на 05.03.2024 року позивачем погашена в повному обсязі, що підтверджується довідкою Гвардійської КЕЧ району № 167 від 05.03.2024 року та квитанцією до платіжної інструкції № 44328063 від 05.03.2024 року на суму 19 406,86 грн., у зв`язку з чим суд вважає, що відповідач втратив інтерес до житлового приміщення.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
За приписами частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до приписів ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
У відповідності до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Згідно ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 Житлового Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні. Житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
Пункт 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12.04.1985 року вказує, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не проживає в зазначеній спірній квартирі більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Посилання представника третьої особи Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління на те, що відповідач є єдиним квартиронаймачем спірної квартири та позивачем не надано належних доказів на підтвердження, що відповідач вищезазначеним житлом не користується, не спростовують встановлених вище обставин та наведених висновків суду, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме позивач утримує спірну квартину, сплачує житлово-комунальні послуги, заборгованість за які станом на 05.03.2024 року позивачем погашена в повному обсязі, що підтверджується довідкою Гвардійської КЕЧ району № 167 від 05.03.2024 року та квитанцією до платіжної інструкції № 44328063 від 05.03.2024 року на суму 19 406,86 грн.
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 200, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Дніпровське квартирно-експлуатаційне управління, Комунальне підприємство «Жилсервіс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят шість грн. 60 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене 30 серпня 2024 року.

Суддя Д.І. Городецький