РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2024 Справа №607/18116/24 Провадження №2/607/3661/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2021 шлюб між сторонами розірваний. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 у справі № 607/8645/22 збільшений розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2021 з твердої грошової суми у розмірі

50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму по 2500 грн на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач вказала, що з часу присудження аліментів збільшились потреби дітей, зокрема станом на даний час у старшого сина наявне захворювання, яке потребує лікування та реабілітації. Також дочка потребує лікування та перебувала на стаціонарному лікуванні в очному відділенні у лікарні. Крім цього, зросли ціни на продукти харчування, медичні препарати, засоби гігієни та інші речі першої необхідності, що змушує позивача витрачати більше коштів на утримання неповнолітніх дітей. При цьому відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 грн.

Позивач вважає, що викладені обставини є підставою для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

За таких підстав відповідно до ст. 182 СК України позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно на 7500 грн на кожну дитину щомісячно.

23.08.2024 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 26.08.2024 позивач усунула недоліки позовної заяви.

27.08.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 24.09.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У судовому засіданні 24.09.2024 позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що розмір її доходу становить 10000 грн щомісячно. Вважає, що необхідність лікування дітей є підставою для збільшення розміру аліментів на їх утримання.

У судовому засіданні 24.09.2024 відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що лише нещодавно офіційно працевлаштувався та працює подобово. Зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки його дохід становить 10000 грн на місяць. Також вказав, що обізнаний про захворювання дітей, у зв`язку із чим пропонував позивачу спільно оплатити лікування, однак відповіді від позивача не отримав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що з 24.04.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.03.2021 (а.с. 19).

У даному шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 4, 5).

Також згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище Головата (а.с. 20). Указане підтверджує факт зміни прізвища позивача.

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 у справі № 607/8645/22 збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.05.2021 з твердої грошової суми у розмірі

50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму по 2500 грн на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 27-28).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи положення ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст. 182, 183 СК України).

Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17.

Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн.

Так, як на підставу позовних вимог позивач посилалась на те, що з часу присудження аліментів збільшились потреби дітей, зокрема станом на даний час у старшого сина наявне захворювання, яке потребує лікування та реабілітації. Також дочка потребує лікування та перебувала на стаціонарному лікуванні в очному відділі у лікарні.

На підтвердження зазначених обставин позивач надала виписки з медичної документації та результати проведених досліджень та аналізів (а.с. 8-15).

Разом з тим суд зауважує, що при збільшенні розміру аліментів у рішенні від 20.09.2022 суд вже врахував стан здоров`я дітей та необхідність понесення витрат на їх лікування.

Так само і частина медичних документів, що надані позивачем на підтвердження цих обставин, датовані до 20.09.2022 і вже теж враховувались судом під час попереднього розгляду справи.

Більше того відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відтак документально понесені витрати на лікування неповнолітніх дітей є підставою для стягнення цих додаткових витрат у судовому порядку, а не підставою для збільшення розміру аліментів.

При цьому позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, що витрати, які несе позивач на утримання неповнолітніх дітей, становлять по 15000 грн на кожну дитину щомісячно, ураховуючи, що закон визначає рівний обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей.

Так само і наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для збільшення їх розміру, що свідчить про неналежність як доказів наданих розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 20.10.2021 та від 01.06.2022 (а.с. 16, 17).

Про наявність інших обставин, передбачених у ч. 1 ст. 192 СК України, позивач не зазначила та докази на підтвердження цих обставин суду не надала.

Разом з тим суд враховує, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно були визначені судом у 2022 році. Однак, виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребують діти сторін, рівень інфляції в країні, розмір аліментів, раніше визначених на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є недостатнім для забезпечення дітям належного життєвого рівня.

При цьому суд враховує те, що відповідач після ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 офіційно працевлаштувався, про що особисто зазначив суду у судовому засіданні. Указане дає підстави дійти висновку про зміну матеріального становища відповідача та, як наслідок, про можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі.

Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 20.09.2022 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дітей відповідного віку, на збільшення розміру витрат на утримання дітей сторін, на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, на зміну матеріального стану відповідача суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 20% судового збору у сумі 242,24 грн, а інші 80 % судового збору у сумі 968,96 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 4, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 у цивільній справі № 607/8645/22, з твердої грошової суми у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 копійки.

Судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 27.09.2024.