Справа № 510/1830/23
Провадження № 2/510/762/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі уточнені позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія виписки із погосподарської книги №1 с. Лиманське Ізмаїльського району Одеської області від 05.07.2023р.; копія довідки старости Лиманського старостинського округу виконкому Ренійської міської ради від 05.06.2023р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день його смерті; копія довідки старости Лиманського старостинського округу виконкому Ренійської міської ради від 05.06.2023р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день його смерті; копія довідки старости Лиманського старостинського округу виконкому Ренійської міської ради від 05.07.2023р. про склад сім`ї ОСОБА_6 на день його смерті; копія звіту від 26.09.2023р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія Інформації від 28.09.2023р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 із ОСОБА_8 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2023р.; відповідь завідувачки Ізмаїльської держнотконтори від 27.05.2024р.; копія спадкової справи №1703 щодо майна померлого ОСОБА_7 (копія заяви ОСОБА_5 від 06.12.2002р. про прийняття спадщини після смерті батька (земельний пай); копія довідки Лиманського сільського голови Ренійського району від 28.11.2002р. про склад сім`ї ОСОБА_7 на день його смерті; копія сертифікату серії ОД №0574733 від 10.02.2000р. на право на земельну частку (пай); копія витягу з Єдиного реєстру спадкових справ від 06.12.2002р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2002р. (щодо права на земельний пай)); копія витягу з довідника показників нормативної грошової оцінки с/г угідь в Україні станом на 01.01.2022р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 18.07.2024р. (щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_5 ); копія заяви позивачки від 16.12.2004р. про прийняття спадщини після смерті чоловіка; копії заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_9 від 16.12.2004р. про відмову від прийняття спадщини після смерті батька; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 15.07.2024р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 15.07.2024р. (щодо спадкування після смерті ОСОБА_7 ).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка є вдовою ОСОБА_5 , відповідачі являються дітьми ОСОБА_5 , померлий ОСОБА_7 був свекром позивачці та дідусем відповідачам.

За життя ОСОБА_7 належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 - на підставі даних погосподарської книги АДРЕСА_1 ;

право на земельну частку (пай) у ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня» с.Лиманське Ренійського району Одеської області розміром 3,48 в умовних кадастрових га згідно сертифікату серії ОД №0574733 від 10.02.2000р. на право на земельну частку (пай) у КСП.

На випадок смерті ОСОБА_7 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне йому майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини спадкоємець за законом ОСОБА_5 (син померлого) звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, прийняв її в порядку п 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час). Також, на день смерті ОСОБА_7 його син ОСОБА_5 мешкав разом із ним, доглядав батька, поховав його та виконав всі поминальні звичаї, отже прийняв спадщину і в порядку п 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

06.12.2002р. ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого за ним було визнано право на спадкове майно: на право на земельну частку (пай) у ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня» с.Лиманське Ренійського району Одеської області розміром 3,48 в умовних кадастрових га згідно сертифікату серії ОД №0574733 від 10.02.2000р. на право на земельну частку (пай) у КСП.

Отже, за фактом позивач реалізував своє спадкове право на спадщину за законом після смерті батька, але оформив спадщину частково, тільки в частині права на земельний пай у КСП, спадщина у вигляді житлового будинку залишилась не оформленою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були його дружина (позивачка) та діти - відповідачі у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини від 16.12.2004р. Відповідачі звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті їхнього батька.

Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна.

Відповідачі за прийняттям спадщини не звертались, відмовились від прийняття спадщини, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мали, на спадщину не претендують, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельний пай, про що 13.09.2023р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу оригінали документів позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі правовстановлюючого документу нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину за законом після смерті свого батька в порядку п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), однак оформив її частково, а позивачка після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець ОСОБА_7 помер у 2000р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_7 за прийняттям спадщини в установлений законом строк звернувся позивач, як спадкоємець за законом, прийняв її юридично і фактично, в порядку п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини, а також прийняв її (в частині, що стосується житлового будинку) фактично.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_5 прийняв спадщину як юридично, так і фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.).

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину в цілому в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (незважаючи на те, що у 2002 році він документально оформив тільки її частину).

Після смерті ОСОБА_5 за прийняттям спадщини звернулась його дружина позивачка у справі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті чоловіка у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові об`єкти нерухомого майна. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, а також по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання документів на земельний пай, будинок, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1226, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (рахується оформленим за ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 );

-право на земельну частку (пай) у ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня» с.Лиманське Ренійського району Одеської області розміром 3,48 в умовних кадастрових га згідно сертифікату серії ОД №0574733 від 10.02.2000р. на право на земельну частку (пай) у КСП,

що належали ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК