Провадження №2-о/447/45/24
Справа №447/299/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

12.04.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Вербінець Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи,

представник заявника: ОСОБА_2

встановив:

01.02.2024 представник заявника ОСОБА_1 адвокат Дмитрук Максим Орестович звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. Заяву обґрунтовує наступним чином. ОСОБА_1 рідним братом ОСОБА_3 . Їхньою матір`ю є ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України по загальній мобілізації 11.01.2024 на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 та станом на зараз перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується даними, внесеними у військовий квиток серії НОМЕР_2 та довідкою, виданою старшому солдату ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 від 19.01.2024 № 837.

На утриманні заявника знаходиться його рідний молодший брат - ОСОБА_3 , якому присвоєно першу групу інвалідності на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 660117. Висновком про умови та характер праці останній потребує постійного стороннього догляду. Згідно висновку № 42 про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого ОСОБА_3 , останній нездатний до самообслуговування, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та пенсійне посвідчення ОСОБА_3 № НОМЕР_3 Серії НОМЕР_4 .

Представник заявника адвокат Дмитрук М.О. стверджує, що ОСОБА_1 є єдиною особою, який здійснював постійний догляд за молодшим братом і єдиний у сім`ї за станом здоров`я може це робити, оскільки їх мати, ОСОБА_4 , не може здійснювати догляд за інвалідом І А групи по стану здоров`я, на що вказує протокол № 7 довідки ЛКК від 11.01.2024 №43. Зазначає, що ОСОБА_4 розлучена із ОСОБА_1 (батьком заявника) згідно свідоцтва про розірвання шлюбу та останній проживає окремо. Покликається на те, що в акті обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 12.01.2024 № 341 підтверджена обставина спільного проживання ОСОБА_4 - матері, ОСОБА_3 - брата та заявника - ОСОБА_1 .

Двоє інших братів заявника - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проживають на постійній основі у Польщі, в підтвердження чого долучено дві копії паспортів громадян України для виїзду за кордон з відмітками про перетинання державного кордону України.

Встановлення факту необхідності здійснення постійного догляду військовослужбовцем ОСОБА_1 за рідним братом ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю І групи за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд, та який потребує постійного догляду, має для заявника юридичне значення та дозволить отримати звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 ЗУ «Про військову службу та військовий обов`язок», тобто у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

06.02.2024 суд прийняв заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, призначив судове засідання у справі.

18.03.2024 від представника військової частина НОМЕР_1 - ОСОБА_7 надійшов відзив на заяву. Просить суд провадження у справі закрити покликаючи на таке.

Заявник у заяві посилається на підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно якої військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

Представник військової частини покликається на те, що законодавством передбачено позасудовий порядок визначення статусу осіб, зокрема, надавачів соціальних послуг, а рішення або відмова щодо визначення такого статусу підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30 січня 2020 року викладено наступний висновок: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 10, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги. складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинниками, що зумовлюють складні життєві обставини, зокрема, визнається похилий вік особи, часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті, невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про соціальні послуги» підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи: заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

У судове засідання призначене на 12.04.2024 заявник ОСОБА_1 не з`явився.

Представник заявника адвокат Дмитрук М.О. вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 , проте копію свідоцтва не долучив, оскільки на даний момент таке у нього відсутнє. Просив розглядати справу у відсутності заявника. Пояснив, що ОСОБА_1 призваний на військову службу та зараз служить. Рідний брат ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І А групи та не здатний до самообслуговування. У ОСОБА_3 є матір ОСОБА_4 , проте вона не може здійснювати догляд за сином оскільки є особою пенсійного віку та хворіє. Зважаючи на це, відсутні будь-які інші особи які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_1 .. Також зазначив, що у ОСОБА_1 є два брати, проте вони перебувають за кордоном, відповідно здійснювати догляд за братом не можуть. З моменту призову заявника (протягом 4 місяців) догляд за ОСОБА_3 здійснює мама та сусіди, проте мама не може повноцінно здійснювати догляд за сином.

Представник військової частини у судове засідання не з`явився, у відзиві на заяву просив здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Суд встановив:

Відповідно до копії довідки ЛКК №42 від 11.01.2024 виданої НП «Миколаївська міська лікарня» ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, не здатний до самообслуговування, лежачий.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності І групи, загальне захворювання.

Відповідно до копії висновку №42 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги на професійній основі, ОСОБА_8 є інвалідом І А групи, нездатний до самообслуговування.

Відповідно до копії довідки до акту огляду проведеного медико-соціальною експертною комісією 12.10.2024 у ОСОБА_1 є І А група інвалідності, потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до копії довідки ЛКК виданої НП «Миколаївська міська лікарня» ОСОБА_4 (матір ОСОБА_1 ) по стану здоров`я не може здійснювати догляд за особою з інвалідністю І А групи.

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання № 341 від 12.01.2024 адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , акт складений на підставі заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до копій закордонних паспортів ОСОБА_5 ( рідний брат ОСОБА_3 ) та ОСОБА_9 (рідний брат ОСОБА_3 ) вони перетнули кордон України.

Відповідно до копії довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.

Відповідно копії військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 11.01.2024 призваний на службу у ЗСУ у зв`язку із мобілізацією.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки.

Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

З позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року (справа N 540/147/17), встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

З вказаної норми не вбачається, що особі, яка зайнята постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи, необхідне рішення суду на підтвердження цих обставин.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або непрацездатних осіб, під опікою, піклуванням чи на утриманні яких перебував призовник, або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування, якщо вони не мають інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати. Непрацездатність зазначених осіб визначається в порядку, визначеному законодавством.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, приходить висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вказано заявником у заяві, від встановлення даного факту залежить виникнення у нього, зокрема, прав та обов`язків, передбачених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме із наданням відстрочки від призову на військову службу. Проте із вказаної норми Закону (ст. 23 Закону) не вбачається, що особі, яка зайнята постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, необхідне рішення суду на підтвердження цих обставин. Тобто, оформлення догляду за особою, яка його потребує, в тому числі яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, здійснюється органами соціального захисту, а не шляхом звернення до суду з заявою про встановлення факту.

В матеріалах справи відсутні відомості, з яких би однозначно суд міг дійти висновку про відсутність інших близьких родичів, які можуть здійснювати догляд. Подані копії закордонних паспортів братів не підтверджують того факту, що вони на даний момент перебувають за кордоном, не повернулись та не бажають здійснювати догляд за ОСОБА_3 .

До заяви також не долучено копію свідоцтва про смерть батька ОСОБА_3 , який як стверджує представник заявника помер та який є близьким родичем та потенційно міг би здійснювати догляд за братом.

Заявник не подавав клопотань про допит свідків, зокрема матері заявника чи братів. Натомість, у судовому засіданні представник заявника пояснив, що ОСОБА_1 уже 4 місяці перебуває на службі у ЗСУ та вказав, що на даний момент догляд за ОСОБА_3 здійснює матір та сусіди.

Жодних підтверджень, що до мобілізації ОСОБА_1 здійснював постійний догляд за братом ОСОБА_3 суду не надано.

Крім того суд враховує позицію представника військової частини, який вказав, що із заявою про встановлення догляду за особою ОСОБА_1 слід було звернутись до органі соціального захисту.

Враховуючи викладене вище, заявником не доведено, що він єдиний, хто може здійснювати постійний догляд за братом.

Вдповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачає судовий порядок встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинне законодавство України передбачає оформлення в органах соціального захисту постійного догляду з відповідними соціальними виплатами на догляд за такими категоріями осіб, що потребують догляду: за дітьми-інвалідами віком до 18 років; за інвалідами І групи або особами, які досягли 80-річного віку; за інвалідами І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду; та за іншими громадянам похилого віку, інвалідами, дітьми-інвалідами та хворими, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування.

У пунктах 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у поданій заяві взагалі не зазначено, з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт у компетентному органі, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання даного документу.

Заявником не подано до суду доказів, які б підтверджували причини неможливості одержання документів відповідного компетентного органу соціального захисту, що посвідчує факт надання ним постійного догляду за братом за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, не доведено також й те, що він є надавачем соціальних послуг та, або витягу з реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг. Покликання представника заявника на те, що ОСОБА_1 є єдиною особою який здійснював постійний догляд за братом не було підтверджено ні документами долученими до заяви, ні поясненнями свідків.

Суд переконаний, що кожна особа має право на вирішення справи компетентним судом у найкоротший термін. Закриття провадження у справі, в даному випадку, на переконання суду, не забезпечує такого механізму і спонукатиме заявника перебувати у стані невизначеності, а вирішення справи по суті надасть можливість отримати остаточне рішення його право на отримання остаточного результату.

Дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені у заяві, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 23.04.2024.

Суддя Павлів В. Р.