Справа № 161/6590/23
Провадження № 2/161/515/24
У Х В А Л А

про призначення експертизи

27 вересня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача (через ВКЗ) Порхун О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Михальчук Людмила Володимирівна, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває справа за вищевказаним позовом.

До початку розгляду справи по суті, представник позивача подала клопотання про призначення посмертної психолого-психіатричної експертизи з метою встановлення того чи могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_4 на дату і час складання спірного заповіту. Проведення експертизи просила доручити експертам Волинської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».

Представник позивача клопотання підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, вивчивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

За вимогами частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи могла в конкретний момент вчинення правочину особа розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18, від 18.09.2019 року у справі № 520/1175/16-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає у справі експертизу.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Таким чином, враховуючи судову практику при розгляді аналогічних справ, суд вбачає за необхідне призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу.

Зважаючи на вказане, суд вважає за необхідне доручити проведення експертизи експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров?я України».

Оскільки для проведення зазначеної вище експертизи може знадобитися значний проміжок часу, то суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 та п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 104, 200, 252 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача - задовольнити.

У справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Михальчук Людмила Володимирівна, про визнання заповіту недійсним призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1). Чи відноситься встановлений ОСОБА_4 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз «високодеференційована аденокарцинома ендометрію» та отримуване нею лікування до тих, що впливають на свідомість та емоційно-вольові якості? Якщо так, то якою була міра(ступінь) такого впливу?;

2). Чи могла усвідомлювати ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , значення своїх дій та чи могла вона повністю керувати ними під час складення заповіту від 10.10.2007 року враховуючи встановлений їй діагноз «високодеференційована аденокарцинома ендометрію» та отримуване нею лікування?

Проведення експертизи доручити експертам Волинської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», що знаходиться за адресою: Луцький р-н., с. Липини, вул. Теремнівська, 98.

Оплату вартості проведення експертизи покласти на ОСОБА_2 .

В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи №161/6590/23, номер провадження 2/161/515/24.

Попередити експертів про відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Встановити строк проведення експертизи до 60 календарних днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк