справа № 165/3755/24
провадження №2-о/165/128/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на самостійному вихованні та утриманні у батька,-

встановив:

19.08.2024 представник заявника ОСОБА_3 адвокат Огородник Б.В. звернулася в суд в інтересах ОСОБА_3 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на самостійному вихованні та утриманні у її батька ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 адвокат Огородник Б.В. заявлені вимоги підтримала з підстав наведених у заяві.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 заперечила доводи заяви за безпідставінстю. Наголосила, що приймає активну участь у вихованні та утриманні дочки ОСОБА_5 , належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Повідомила, що неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом зі старшою сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана у 2017 році і належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Незважаючи на постійне проживання в Німеччині, вона приділяє належну увагу вихованню дочки, цікавиться її навчанням, забезпечує усім необхідним для повноцінного життя та активного розвитку. Зазначила, що батько дитини ОСОБА_3 вихованням дочки не займається. Наголосила, що саме на прохання ОСОБА_3 , неповнолітня дочка ОСОБА_5 приходила до батька у квартиру за його адресою проживання і за вказівкою останнього повідомила комісії неправдиву інформацію стосовно проживання з батьком.

У судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився. 27.09.2024 начальник Другого відділу ТЦК СП подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи і надання часу для підготовки заперечень на заяву ОСОБА_3 .

Заслухавши представника заявника, заінтересовану особу, оглянувши акт №05-08-24 ОСББ «Радість-З-НВ» від 23.09.2024, характеристику учениці Нововолинського ліцею №1 Нововолинської міської ради Волинської області ОСОБА_4 , інформацію АТ КБ "Приватбанк" про окремі операції по картці/рахунку гр. ОСОБА_2 , суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Спори, що виникають між сторонами, вирішуються шляхом перемовин, а в разі неможливості вирішити конфлікт - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Заявник просить встановити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини. Крім того, матір дитини заперечує таку обставину, і наголошує, що вона активно бере участь у вихованні та забезпеченні дитини.

З огляду на викладене, вбачається, що у справі наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України) .

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_3 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене ОСОБА_3 у цій справі, може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 (справа №201/5972/22).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, враховуючи, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, виник спір про право, який не може бути встановлений за правилами окремого провадження, а лише в порядку позовного провадження, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на самостійному вихованні та утриманні у батька, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук