печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Печерського районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі Романенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про вселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про вселення.

Заява мотивована тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про вселення - задоволено.

30 травня 2019 року заявник звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про направлення виконавчого листа та копій судового рішення, проте відповіді не отримав. 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся з вищевказаною заявою до суду та 20 травня 2020 року отримав від суду тільки виконавчі листи зі стягнення судового збору. Протягом 2020 та 2022 років ОСОБА_1 неодноразово звертався до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа та виконавчий лист отримав лише 04 серпня 2022 року, тобто після закінчення строку для його пред`явлення до виконання.

В судове засідання учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені судом у встановленому законом порядку.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши письмові докази додані до неї, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про вселення - задоволено.

30 травня 2019 року заявник звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про направлення виконавчого листа та копій судового рішення, проте відповіді не отримав. 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся з вищевказаною заявою до суду та 20 травня 2020 року отримав від суду тільки виконавчі листи зі стягнення судового збору. Протягом 2020 та 2022 років ОСОБА_1 неодноразово звертався до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа та виконавчий лист отримав лише 04 серпня 2022 року, тобто після закінчення строку для його пред`явлення до виконання.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції ( Право на справедливий суд ) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду Горнсбі проти Греції від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина суду.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Голдер проти Сполученого Королівства від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Герін проти Франції від 29.07.1998, п. 37).

На даний час рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року набрало законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, враховуючи, що на момент отримання виконавчого листа закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд дійшов висновку про поновлення строку пред`явлення його до виконання на підставі ст. 433 ЦПК України, оскільки заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин.

При цьому, суд враховує положення ч. 1 ст. 18 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 353, 433 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про вселення - задовольнити.

Поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 757/58771/16-ц про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Л. Бусик